Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2798/17
Провадження № 2/553/234/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.05.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про стягнення аліментів, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка дитина перебуває на її утримання при цьому відповідач не надає на утримання дитини матеріальної допомоги у достатньому розмірі, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

В ході судового розгляду справи позивачка ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/3 частини, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/12 частини аліментів на дитину, оскільки ним сплачуються в добровільному порядку аліменти та на його утриманні перебуває донька від другого шлюбу, про що останнім вказувалось у відзиві на позовну заяву відповідача у справі.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК Україхни, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 05.09.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 січня 2014 року шлюб зареєстрований 05 вересня 2009 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвано ( а.с.6).

Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.10).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що неповнолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована та проживає разом з матірю у АДРЕСА_1 ( а.с.12).

Поряд з цим, судом встановлено та не заперечувалось в ході судового розгляду позивачкою по справі, що відповідачем сплачувались аліменти в добровільному порядку впродовж другої половини 2016 року та що останній продовжує здійснювати станом на теперішній час, сплачуючи аліменти у розмірі 1000 грн. на утримання дитини, що підтверджується квитанціями, які маються в матеріалах справи.

При цьому, судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку різносторонньо приймає участь у вихованні дитини та не заперечує свого обовязку щодо утримання неповнолітньої дитини, оскільки останнім надаються кошти на утримання доньки, здійснення оплати курсів та гуртків, які вона відвідує та надаються кошти для вирішення соціально побутових питань.

Судом також встановлено, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_7 від другого шлюбу з ОСОБА_4, який останні зареєстрували 21 серпня 2015 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що здійснено актовий запис № 208.

Згідно судового наказу від 18 серпня 2017 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, про стягнення аліментів на користь доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання якої останнім сплачуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 17 серпня 2017 року .

Даний судовий наказ є чинним та у встановленому законом порядку не скасований.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів заробітку, за наявності судового наказу на другу дитину аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, заробітку, котрий набрав законної сили та не сокаржений позивачем в установленому законом порядку, є безпідстваним і таким, що не грунтується на вимогах закону, оскільки аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку можуть бути стягнуті лише на 2-х дітей, а посилання відповідача про їх стягнення в розмірі 1/12 законними та обгрунтованими з врахуванням встановлених аліментів в розмір 1/4 на одну з дійте відпоаідача.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що відповідач ОСОБА_3 має постійне місце роботи, працює в Прокуратурі Полтавської області та має середній дохід у розмірі 18 000 грн., тому з урахуванням того, що на утриманні останнього перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_7, на користь якої останній сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини доходу, заробітку, тому розмір аліментів у частині 1/12 на утримання доньки ОСОБА_5, не є меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який станом на 01.01.2018 року становить 1860 грн..

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить допереконливого висновку, що оскільки ОСОБА_3 являється батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, він зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідачем по справі фактично не заперечувався обовязок утримання дитини шляхом сплати аліментів та приймаючи до уваги його майновий стан, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі 1/12 частини заробітку ( доходу), починаючи з дня винесення рішення у справі про стягнення аліментів, а саме 15 травня 2018 року і до досягнення повноліття дитиною.

Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст. 110-112, 166, 180-183 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає за адресою: м. Полтава, б-р. Боровиковського,7, кв. 114, аліменти в розмірі 1/12 частини заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 15 травня 2018 року, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за їх безпісдтавністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп..

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_8