Справа № 463/2005/17
Провадження № 2/463/367/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД», третьої особи: ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, просила стягнути з відповідача на її користь 9 078,94 грн. відшкодування шкоди, 86,24 грн. інфляційних втрат, 402,95 грн. 3% річних, а також судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.

Позов мотивує тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 02.09.2015 року з вини ОСОБА_5, працівника СП ТзОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД», який керував транспортним засобом вказаного підприєства, позивачу була заподіяна матеріальна шкода у вигляді пошкодження належного їй автомобіля марки «SuzukiGrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_1. Загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 52 261,40 грн. Частина заподіяної шкоди в розмірі 43 182,46 грн. було відшкодовано позивачу ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС», як страховиком в якого на момент вчинення ДТП позивач застрахувала свою відповідальність. У звязку з тим, що 11.04.2016 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», страховик в якого на момент вчинення ДТП була застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_5, на підставі суброгаційної вимоги виплатило ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС» відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу без ПДВ, що становить 33 766,30 грн., що відтак свідчить про повне виконання ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» своїх зобовязань за полісом СП ТзОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД». А тому позивач в порядку ст.ст.1172,1194 ЦК України звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, як роботодавця особи, з вини якого було заподіяно позивачу шкоду, різниці належної позивачу до виплати страхового відшкодування. У звязку з небажанням відповідача відшкодовувати заявлену позивачем страхову різницю в добровільному порядку, так як на надійслані позивачем претензії не реагує, позивач просить стягнути в порядку ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати за весь час прострочення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності.

Третя особа у судове засідання з розгляду даної справи не зявився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважність причин неявки суду не повідомляв, заяв про розгляд справи у його відсутність не подавав. Його неявка у відповідності до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

У звязку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.09.2015 року о 19.10 год. на вул.Личаківській, 142 у м.Львові, відбулось ДТП, за участі транспортного засобу марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, та транспортного засобу марки «SuzukiGrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, що підтверджується довідкою №71755015 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.56).

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 02.12.2015 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.9), а саме спричинення вищезазначеного ДТП, яке проявилось в тому, що проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не дав дороги автомобілю, що рухався по ній, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «SuzukiGrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_1.

Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «SuzukiGrandVitara», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу ОСОБА_4, було спричинено технічні ушкодження.

Згідно рахунку-фактури №0-00000038 від 18.09.2015 року, акту здачі-приймання робіт та товарного чеку, виданих ФОП ОСОБА_8, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «SuzukiGrandVitara» становить 52 261,40 грн. (а.с.11-13).

Станом на момент вчинення ДТП цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС» згідно договору №006-466823/01НТ добровільного страхування наземного транспорту від 19.06.2015 року на страхову суму 245 000,00 грн. та франшизою при страховому випадку «пошкодження транспортного засобу» у розмірі 0,50% (а.с.53). Оскільки співвідношення ринкової вартості автомобіля «SuzukiGrandVitara» (289 560,08 грн) та страхової суми (245 000,00 грн.) перевищувало гранично допустиму межу 10% відповідно до п.15.6 Договору автомобіль вважався застрахованим в частці 0,85.

У відповідності до Розрахунку страхового відшкодування від 03.11.2015 року ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС» було визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 43 182,46 грн. (за мінусом франшизи 1 225,00 грн. та з врахуванням коефіцієнту недострахування 0,85 7 853,94 грн.), яке виплачено страхувальнику ОСОБА_4, що стверджується долученим до матеріалів справи копією платіжного доручення №19144 від 09.11.2015 року (а.с.85-87).

Таким чином, невідшкодована частина шкоди, заподіяна ОСОБА_4, на сьогоднішній день становить 9 078, 94 грн. (52 261,40 грн. 43 182,46 грн.).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», у звязку з чим останній 11.04.2016 року на підставі суброгаційної вимоги виплатив ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС» відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу без ПДВ, що становить 33 766,30 грн., що відтак свідчить про повне виконання ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» своїх зобовязань за страховим полісом (а.с.88).

Як вбачається зі змісту постанови Залізничного районного суду м.Львова від 02.12.2015 року, довідки про ДТП №71755015, на момент ДТП ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах із СП ТзОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД» та у звязку з цим керував транспортним засобом марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, який теж належить СП ТзОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД».

Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було заподіяно шкоду, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 1172 ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. п. 4, 5 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1993 року за № 6, з подальшими змінами та доповненнями, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки з зв'язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була.

Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавана шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина першастатті 1191 ЦК).

З огляду на вказані положення законодавства саме на відповідача СП ТзОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД» покладається обовязок відшкодувати потерпілій стороні, позивачу по справі, різницю шкоди заподіяної належним відповідачу автомобілем та з вини його працівника.

Крім того, у відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

06.03.2017 року позивачем було надіслано відповідачу ОСОБА_9 про відшкодування збитків, які представником відповідача отримано 10.03.2017 року, однак станом на сьогоднішній день відповідь позивачу не надіслана, а заподіяна шкода не відшкодована. Що, на думку суду, свідчить про умисне та безпідставне ухилення відповідача від виконання покладеного на нього обов'язку щодо відшкодування завданих збитків та порушує законні права та інтереси Позивача (а.с.104-107).

З врахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що з вини третьої особи ОСОБА_5, який перебував з відповідачем в трудових відносинах, що є володільцем джерела підвищеної небезпеки, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було заподіяно матеріальної шкоди позивачу, частина якої відшкодована страховою компанією. А відтак не відшкодована частина матеріальної шкоди в розмірі 9 078, 94 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що відповідач своєчасно не виконав свої зобовязання по сплаті страхового відшкодування, то до нього слід застосувати положення ч.2 ст.625 ЦК України та стягнути на користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд надає віри представленим позивачем та перерахованим в судовому засіданні розрахункам інфляційних втрат та 3% річних.

Таким чином інфляційні втрати за період 28.10.2015 року- 19.04.2017 року нараховані на суму боргу 9 078, 94 грн. становлять 86,24 грн., а три відсотки річних становлять 402,95 грн. (9 078, 94 грн. *3%*540 днів прострочення/365 днів/100%).

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Так як позов задоволено в повному обсязі то з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 640,00 грн. судового збору та 1000,00 грн. витрат, здійснених на оплату правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 15,16,625,1166,1192 ЦК України, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273, 354,355 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Кіквідзе, 18а) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) 9 078 (дев'ять тисяч сімдесят вісім) грн. 94 (девяносто чотири) коп. відшкодування шкоди, 86 (вісімдесят шість) грн. 24 (двадцять чотири) коп. інфляційних втрат, 402 (чотириста дві) грн. 95 (девяносто пять) коп. 3% річних.

Стягнути з Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Кіквідзе, 18а) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору та 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. витрат, здійснених на оплату правової допомоги.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач ОСОБА_4: м.Львів, вул.Стрийська, 81/90.

Відповідач ОСОБА_10 українсько-естонське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД»: м.Київ, вул.Кіквідзе, 18а.

Третя особа: ОСОБА_5: м.Львів, вул.Стороженка, 23б

Суддя: Шеремета Г. І.