ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Харків

Справа № 643/11523/15-ц

Провадження № 22ц/790/1563/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Афоніна К.О.

імена (найменування) сторін:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»

відповідач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2016 року у складі судді Горбунової Я.М. за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 07 березня 2007 р. між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» було укладено Кредитний Договір №СNL-702/023/2007.

У відповідності до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 30 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути банку суму отриманого кредиту, та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором.

Банк виконав зобов'язання, передбачені Кредитним договором і надав Позичальнику кредитні кошти.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 03 червня 2015 року заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором становить 10164,15 доларів США, з яких: 8695,96 доларів США - заборгованість по сплаті кредиту; 1468,19 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 10164 доларів США 15 центів та пеню в розмірі 147 грн. 92 коп. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить рішення першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що на теперішній час він працює не в Україні і фізично не мав можливості отримати рішення суду та подати до нього свої заперечення в тому числі і заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

07 березня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №СNL-702/023/2007. У відповідності до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 30000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути банку суму отриманого кредиту, та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 03 червня 2015 року заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором становить 10164,15 доларів США, з яких: 8695,96 доларів США - заборгованість по сплаті кредиту; 1468,19 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 629, 628 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

07 березня 2007 року в забезпечення виконання кредитного договору між ОСОБА_2 та позивачем укладено договір поруки №SR-702/023/2007.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України та за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Враховуючи, що відповідачі не виконують передбачені кредитним договором обов'язок зі своєчасного повернення суми кредиту та відсотків за користування ним, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Доводи апеляційної скарги, що боржник фактично працює за межами України, у зв'язку з чим був позбавлений можливості звернутись до суду першої інстанції з заявою про застосування строку позовної давності, не є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, заявлено до винесення ним рішення. Згідно п.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 2.3.5 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний у двотижневий строк повідомити банк про втрату або заміну постійного місця працевлаштування, фактичного проживання, номера телефону. Згідно п. 6.3 кредитного договору, всі повідомлення, які направляються сторонами одна одній у відповідності до цього договору, повинні бути складені у письмовій формі і будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або кур'єром за місцезнаходженням відповідної сторони. Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 повідомляв ПАТ «ОТП Банк» про зміну свого фактичного місцезнаходження та зміну місця роботи. Відомості щодо фактичного місцезнаходження ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Судом неодноразово направлялись судові повістки про виклик відповідача в судове засідання саме за цією адресою. Крім того, під час апеляційного розгляду справи відповідач також не надав відомостей щодо зареєстрованого в установленому порядку фактичного місця своєї реєстрації.

Враховуючи, що в суді першої інстанції клопотання про застосування строку позовної давності не заявлялось, підстав для застосування вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2016 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 18 травня 2018 року.

Головуючий -

Судді :