АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1046/18 Справа № 203/4899/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) про захист прав споживача, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що 29 грудня 2014 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» придбала люстру, але при підключенні виявила неможливість її увімкнення ні від пульту, ні від вмикача, а на її звернення ФОП ОСОБА_3 запропонував підключити люстру без використання вмикача, однак вона відмовилась, оскільки у такому випадку вмикалися б одразу всі дванадцять лампочок.

Зазначала, що віддала блок управління та пульт від люстри на тестування до магазину відповідача, однак на час звернення до суду письмового висновку та результатів тестування не отримала.

Вказувала, що друга люстра надійшла зі складу 12 січня 2015 року без технічної документації і не підійшла за формою, якістю і дизайном, у зв'язку з чим вона з магазину товар не забрала, написавши заяву про відмову від товару і повернення коштів.

Посилаючись на те, що протягом тривалого часу пише різного роду заяви та звернення, а такі дії відповідача порушують її права споживача на товар належної якості, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ФОП ОСОБА_3 на її користь сплачені за дві люстри кошти в сумі 4.360 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50.000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 1.960 грн.

Не погодившись з таким рішення суду позивач ОСОБА_2 06 листопада 2015 року звернулася з апеляційною скаргою, в якій зазначаючи про порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у товару були істотні недоліки та їй було спричинено моральну шкоду, вона зазнала сильного емоційно-психічного розладу.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року скасовано в частині відмови у позові про стягнення коштів в розмірі 2.300 грн. та стягнуто з ФОП ОСОБА_3 2.300 грн. за придбання товару неналежної якості, зобов'язано ОСОБА_2 повернути люстру, придбану 29 грудня 2014 року в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 задоволено частково, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року скасоване, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 29 грудня 2014 року ОСОБА_2 у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» придбала люстру вартістю 2.300 грн. та замовила люстру вартістю 1.960 грн., яка доставлена 12 січня 2015 року без технічної документації, і за формою, якістю та дизайном ОСОБА_2 ця люстра не підійшла, у зв'язку з чим позивач з магазину її не забрала і 15 січня 2015 року написала заяву про відмову від товару і повернення коштів. Згідно з квитанцією від 29 грудня 2014 року ОСОБА_2 сплатила вартість люстр у повному обсязі. 15 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про повернення коштів у розмірі 1.960 грн., які вона сплатила за люстру, що не підійшла їй за формою, якістю, дизайном і була без відповідної технічної документації.

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 зверталась до ФОП ОСОБА_4 із заявою про недоліки люстри вартістю 2.300 грн. та повернення їй цих коштів.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції прийшов до висновку, що вона мала права відмовитись від договору та отримати свої грошові кошти саме за люстру ціною 1.900 грн., решту вимог вважав необґрунтованими та недоведеними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст.673 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, а у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 678 наведеного Кодексу встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, які пов'язані із непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявились неодноразово чи з'явились знову після усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитись від товару і вимагати повернення сплаченої за товар суми або вимагати заміни товару.

За змістом ст.708 ЦК України та ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1)розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2)вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов'язаний провести експертизу продукції.

Таким чином, саме на споживача покладається обов'язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Пунктом 12 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України (у редакції закону, чинному на момент ухвалення оскаржуваного рішення) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Приписами ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась 15 січня 2015 року до відповідача із заявою про повернення коштів у сумі 1.960 грн., які вона сплатила за люстру, що не підійшла їй за формою, якістю, дизайном і була без відповідної технічної документації.

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач зверталась до відповідача із заявою про недоліки люстри вартістю 2.300 грн. та повернення їй коштів.

Крім того, відсутні будь-які докази того, що придбаний позивачем товар вартістю 2.300 грн. має істотні недоліки, які роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення та які не можна усунути в розумний строк, на наявність таких доказів не посилається і сам позивач.

Сам по собі факт знаходження блоку управління та пульту, що входили до комплекту люстри, у відповідача чи у сервісному центрі не може свідчити про наявність у товару істотних дефектів, що унеможливлює його подальше використання за призначенням.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди колегією суддів відхиляються у зв'язку з наступним.

У ст.1 закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект .

Відповідно до ст.711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл.82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені §3 гл.82 ЦК.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Однак, таких обставин при розгляді даної справи встановлено не було.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенні, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.