Справа № 369/3411/18
Провадження № 2/369/2036/18
03.05.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
за участю секретаря Водала А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІСМЕТІЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпуску та компенсації за час затримки розрахунку,-
В подальшому лише 28 лютого 2018 року після неодноразових дзвінків та листів на електронну пошту, на картковий рахунок було зараховано 2000 гривень.
З усної розмови з директором позивач зрозуміла, що останній відмовляється виплачувати компенсацію за невикористані частини основних відпусток та додаткових відпусток працівникам які мають дітей, що повинні були бути надані до 2015 року. Розрахунковий лист так позивачу і не надано.
03 березня 2018 року на картковий рахунок було зараховано ще 2000 гривень, а 06 березня 2018 року 1000 гривен, що в загальній сумі 5000 грн. Навіть не відповідає заробітній платі за січень 2018 року.
Звернувшись до пенсійного фонду України позивач отримала витяг з індивідуальної відомості про застраховану особу (додається) відповідно якого в січні 2018 року ОСОБА_1 нараховано всого 12 254 гривні 15 копійок, що також не відповідає дійсній заборгованості.
До судового засідання позивач ОСОБА_1В, не зявилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, вказала, що 31.03.2018 року їй було нараховано недоплачену заробітну плату за січень 2018 року.
Відповідач ТОВ «АВІСМЕТІЗ» в судове засідання свого представника не направив повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача та відзив на позов не подали, у разі заперчення проти позову.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши наявні письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, факт перебування сторін у трудових правовідносинах, підтверджено копією трудової книжки ОСОБА_1 серії АК № 121639, відповідно якої ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ТОВ «Авісметіз» 17.07.2007 року на посаду менеджера з персоналу , 13.08.2007 року переведена на посаду помічника менеджера з персоналу, 13.09.2007 переведена на посаду менеджера з персоналу.
31.01.2018 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за угодою сторін, наказ № 1 від 31.01.2018 року, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серії АК № 121639 .
Також, факт перебування сторін у трудових правовідносинах підтверджено довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5. Від 15.03.2018 року
Суми доходу позивача підтверджуються індивідуальними відомостями про застраховану особу ПФУ від 15.03.2018 року.
Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.
Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.
Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 21 січня 2015 року № 6-195цс14 та № 6-2912цс16 від 18.01.2017 р.
Згідно ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Таким чином, судом встановлено, що 17 липня 2007 року позивач була прийнята на роботу в ТОВ «Авісметіз» та 31.01.2018 року позивач за угодою сторін була звільнена з посади менеджера персоналу. При цьому при звільненні позивачу не було виплачено заробітну плату за січень 2018 року. Разом з тим 31.03.2018 року заробітна плата була виплачена, отримання вказаної виплат позивачем не заперечується, тому в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі слід відмовити.
Разом з тим, відповідачем в порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП остаточний розрахунок з позивачем при звільненні проведено з затримкою, лише 31.03.2018 року, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та компенсація за невикористані частини основної відпустки та додаткові відпустки працівникам, які мають дітей віком до 15 років підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача.
На підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП та керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 141, 223, 247, 263- 265, 268, 280 ЦПК України, суд,-
ОСОБА_2 Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІСМЕТІЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпуску та компенсації за час затримки розрахунку - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинського районного суду Київської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.С. Пінкевич