АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/874/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В.,Ювшина В.І.

секретар Попова М.В.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2018 року, ухваленого суддею Середою Л.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и л а :

В грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості .

В обґрунтування позову вказувало, що 25 квітня 2013 року відповідач став клієнтом ПАТ «Дельта Банк» та уклав договір, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок за № НОМЕР_2 у національній валюті з кредитним лімітом 31800.0 грн.

Кредитні кошти ОСОБА_4 отримав, а свої забов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, а тому станом на 29.11.2017 року утворилась заборгованість, яку позивач визначає в розмірі 46308.11 грн., що складається з наступного: 31654.55 грн.- заборгованість за кредитом; 14653.56 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом.

Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, тому ПАТ «Дельта Банк» змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку.

Відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позову та зазначав, що договір між ним та позивачем не укладався, оскільки він підписав лише заяву з пропозицією укласти договір про надання кредиту, що є лише складовою частиною кредитного договору, а не самостійною його частиною, сторони не визначали усіх істотних умов, не дотримались письмової форми договору, а отже фактично і не укладали його. Окрім того відповідач звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності відповідно до якої вважав, що строк позовної давності позивачем пропущений, адже строк ліміту кредитної лінії становив 364 календарних дні, відтак перебіг позовної давності почався 24.04.2014 року, а позивач звернувся до суд із позовом лише в січні 2018 року.

Позивач в своїй відповіді на відзив позовні вимоги підтримав повністю та зазначив, що відповідачу строк кредитування та попередній ліміт за кредитним договором був продовжений ще на 364 календарних дні, а відповідна банківська картка заблокована не була, саме в цей період відповідач здійснив зняття коштів з кредитної картки та останнє погашення по кредитній заборгованості здійснив 12.05.2015 року, а тому строки позовної давності позивачем пропущено не було.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2018 року у задоволені позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ "Дельта Банк" подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено вимоги матеріального та процесуального права, вважає його незаконним, необґрунтованим і просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначено, що між Позивачем та Відповідачем 25.04.2013 р., відповідно до п. 2.6. Частини №2 Договору було підписано додаткову угоду до Договору: «Тарифи на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна карта №1 Еволюція лояльна», де Відповідач своїм підписом засвідчив, а в п. 1.6.4 цієї додаткової угоди зазначено, що кредит за умовами кредитної картки, виданої Позивачем Відповідачу на умовах Договору, видано під 48 % річних.

Таким чином, відповідно до укладеного Сторонами Договору, сторони досягли домовленості по основних забов'язаннях та умовах надання Позивачем Відповідачу кредитних коштів, згідно Договору, а саме сума кредитування: 31 800 грн.; строк кредитування - 364 дні, процентна ставка 48 % річних, умови надання кредиту - шляхом зарахування кредитних коштів на банківську картку Відповідача у банку, мінімальна сума щомісячного платежу на погашення 1066 грн., тобто з усіма цими умовами Відповідач був обізнаний, спочатку він їх виконував належним чином, і не заперечував, як факту отримання в банку кредиту, так і використання кредитних коштів на власні потреби.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст.638 ЦК України, Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно п.п. 2.1; 2.2; 2.5 Частини 1 Договору, апелянт відкриває Відповідачеві картковий рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні.

Відповідно п. 2.3 Частини 3 Договору апелянт/Банк встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі: 31800,00 грн., на строк 364 дні, згідно п. 2.4. Частини № 2 Договору.

Згідно п.1 Частини 3 Договору - обслуговування Карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невідємною частиною Договору.

Відповідно п. 2.1. Частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Апелянтом/Банком Пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умова, описаних в Позиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Апелянтом/Банком даної позиції та скріплення її печаткою.

У відповідності до п. 2.5 Частини 3 Договору, Відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовану сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Заява-анкета №004-23015-250413 від 23.04.2013 р. підписана сторонами, в п.9 - п. 11 Договору відповідач зазначив, що всі умови кредитування, згідно Договору - йому зрозумілі.

Апелянт/Позивач виконав взяті на себе забов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 31800,00 грн., на строк кредитування до 25.04.2014 року, з автоматичним продовженням строку кредитування на підставі п.4 Частини №3 Договору - до 25.04.2015 року, без укладення додаткової угоди.

Згідно п.12. Частини №3 Договору, Відповідач отримав в Позивача банківську платіжну картку за № НОМЕР_3, разом з цілим пін-конвертом, чим отримав доступ до свого рахунку в банку, та зміг розпоряджатися наявними там кредитними коштами, в розмірі 31 800 грн., згідно ліміту кредитування .

Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 29.11.2017 р. не виконує належним чином забов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Таким чином станом на 29.11.2017 року за Відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» Договором № 004-23015-250413 від 25.04.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 46308,11 грн., яка складається з:

- Строкове тіло кредиту: 0,00 грн.;

- Прострочене тіло кредиту: 31654,55 грн.;

- Заборгованість за відсотками: 14653,56 грн., під 48% річних, за період з 01.04.2015р. по 29.11.2017року;

- Заборгованість за комісіями: 0,00 грн., а тому апелянт просить, апеляційну скаргу задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_3 зазначено про те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому просив апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно до п.8 Перехідних Положень ЦПК України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п.9 Перехідних Положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і наданих додаткових доказів та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що заява відповідача від 25.04.2013 року не підписана посадовою особою банку, уповноваженою в установленому законом порядку на укладення від імені банку, як юридичної особи, кредитних договорів. Із заяви від 25.04.2013 року не вбачається укладення саме договору між позивачем та відповідачем, оскільки вказана заява з приводу вирішення ряду істотних умов містить відсилку на Правила банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» з ними. Відповідач взагалі не ознайомлювався з їх умовами, не погоджувався та їх не підписував, що свідчить про те, що між сторонами не було укладено безпосередньо договору про надання кредиту, а тому вимоги позивача стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 25.04.2013 року є безпідставними, за його відсутності як такого. Сама ж заява від 25.04.2013 року не може вважатися доказом укладання кредитного договору та передання кредитних коштів відповідачу. Крім того, на думку суду першої інстанції, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком і клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. Позивачем не надано суду доказів, що після закінчення строку дії кредитної лінії з відповідачем було переукладено кредитний договір на тих самих умовах, що і попередній договір.

З даним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Встановлено, що 25 квітня 2013 року відповідач ОСОБА_4 підписав заяву №004-23015-250413, став клієнтом ПАТ «Дельта Банк» та уклав договір відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок за НОМЕР_2 у національній валюті з кредитним лімітом 31800.0 грн., і відповідно до п. 2.6. частини №2 Договору підписав додаткову угоду до Договору: «Тарифи на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна карта №1 Еволюція лояльна», який відповідач своїм підписом засвідчив, де в п. 1.6.4 цієї додаткової угоди зазначено, що кредит за умовами кредитної картки, виданої Позивачем Відповідачу на умовах Договору, видано під 48 % річних. (а.с.5-6).

Відповідно до укладеного сторонами Договору, сторони досягли домовленості по основних забов'язаннях та умовах надання Позивачем Відповідачу кредитних коштів, згідно Договору, а саме сума кредитування: 31 800 грн.; строк кредитування - 364 дні, процентна ставка 48 % річних, умови надання кредиту - шляхом зарахування кредитних коштів на банківську картку Відповідача у банку, мінімальна сума щомісячного платежу на погашення 1066 грн.

За ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

За змістом частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Виходячи з обставин, що були встановлені судом, саме такий договір був укладений і виконувався сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 Договору, апелянт відкриває Відповідачеві картковий рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні.

Відповідно п. 2.3 частини 3 Договору, Банк встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі: 31800,00 грн., на строк 364 дні, згідно п. 2.4. частини № 2 Договору.

Згідно п.1 частини 3 Договору - обслуговування Карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невідємною частиною Договору.

Відповідно п. 2.1. частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиціїї та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної пропозиції та скріплення її печаткою.

У відповідності до п. 2.5 частини 3 Договору, Відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовану сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Заява-анкета №004-23015-250413 від 23.04.2013 року підписана сторонами, в п.9 - п. 11 Договору відповідач зазначив, що всі умови кредитування, згідно Договору - йому зрозумілі.

Позивач виконав взяті на себе забов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 31800,00 грн., на строк кредитування до 25.04.2014 року, з автоматичним продовженням строку кредитування на підставі п.4 частини №3 Договору - до 25.04.2015 року, без укладення додаткової угоди.

Згідно п.12. частини №3 Договору, Відповідач отримав в Позивача банківську платіжну картку за № НОМЕР_3, разом з цілим пін-конвертом, чим отримав доступ до свого рахунку в банку, та зміг розпоряджатися наявними там кредитними коштами, в розмірі 31800 грн., згідно ліміту кредитування.

Вимоги про визнання договору в цілому або його частин недійсними, а також про його зміну або розірвання з передбачених законом підстав відповідач не заявляв.

Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 29.11.2017 р. не виконує належним чином забов'язання за Договором.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів дійшла висновку, що з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутності заборгованості перед банком, та відповідно, виконання умов договору належним чином.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 29.11.2017 р. не виконує належним чином забов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 46308,11 грн., яка складається з: простроченого тіла кредиту в сумі 31654,55 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 14653,56 грн., під 48% річних, за період з 01.04.2015р. по 29.11.2017року.

Стосовно повноважень представника апелянта ОСОБА_5 згідно довіреності від 19.06.2011 р. на укладення від імені банку з клієнтами кредитних угод, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.ст.246, 248, 249 ЦК України, довіреність юридичної особи втрачає силу тільки у випадку відкликання такої довіреності достроково чи припинення строку її дії. Апелянт, в особі його органу управління - особи, уповноваженої ФГВОУ на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. - підтверджує всі повноваження представника банку ОСОБА_5 на укладення від імені банку договору від 25.04.2013 року та спростовує факт дострокового припинення чи відкликання довіреності даного представника (довіреність була чинна до 31.12.2013 p.), та апелянт підтверджує всі права та обов'язки банку за Договором, що був укладений банком 25.04.1203 року з відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила юридично значиму дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

В зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у ПAT «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 р., з 03.03.2015 року та після спливу чергового строку ліміту Кредитної лінії, відповідно до п. 2.4. частини 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0,00 грн. Не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 31800,00 грн., на строк кредитування до 25.04.2014 pоку, з автоматичним продовженням строку кредитування на підставі п.4 частини №3 Договору - до 25.04.2015 року, без укладення додаткової угоди, як це і було сторнами передбачено в Договорі.

Згідно п.12 частини №3 Договору, відповідач отримав у позивача банківську платіжну карту за НОМЕР_3, разом з цілим пін-конвертом, чим отримав доступ до свого рахунку в банку, та зміг розпорядитися наявними там кредитними коштами, в розмірі 31800 грн., згідно ліміту кредитування п.2.3. частини №2 Договору. Згідно наданої апелянтом в якості додатків до позову (п.5) довідки-розрахунку заборгованості станом на 29.11.2017 p., колонка №18, в період з 29.04.2013 р. по 21.11.2014 р. відповідач через банкоматну мережу банку зняв з картки всі кредитні кошти, згідно ліміту кредитування, здійснивши 22-і операції з безготівкового зняття коштів. Також згідно колонки №17 довідки-розрахунку заборгованості відповідач здійснив 24-и платежі з погашення кредиту та процентів, останній з яких 12.05.2015 р. на суму 4000 грн.

Доводи щодо пропуску строку позовної давності, колегія суддів не приймає, що обґрунтовується нижченаведеним.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Судом установлено, що відповідно до Договору від 25.04.2013 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 31800 грн., на його банківську карточку, строком на 364 дні (частина 2 п.2.4.); при цьому згідно Тарифного плану «Еволюція лояльна», що є додатком до кредитного договору, п.1.6.4 процентна ставка по кредиту становить 48% річних, за користування кредитними коштами в межах строку кредитування. Пунктом 3.3 частини №3 п.2.4 частини №2 кредитного договору - передбачено збільшення ліміту кредитування та продовження строку кредитування, за кредитним договором на розсуд банку і в односторонньому порядку, без укладення додаткових угод - за домовленістю сторін, до ліміту 100 тис. грн. Згідно частини №3 п.12 кредитного договору - відповідач отримав в банку пластикову банківську картку з пін-конвертом, чим отримав доступ до кредитних коштів на своєму банківському рахунку в межах встановленого банком ліміту кредитування, оскільки кредитні кошти були банком зараховані саме на банківську картку відповідача в банку, як це передбачено п.1.1-п.1.3 частини №3 кредитного договору.

В подальшому з 25.05.2014 року по 25.04.2015 року позивач продовжував відповідачу строк кредитування та попередній ліміт, згідно умов п.2.4 частини №2 кредитного договору, тобто ще на 364 дні, і банківська карта відповідача 25.04.2014 року не була заблокована та відповідач вчиняв юридично значимі дії - знімав кредитні кошти та здійснював банківські операції з погашення кредиту та процентів, останню з яких вчинив 12.05.2015 р. на суму 4000 грн. В суд позивач звернувся з позовом 05.01.2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Інші доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог банку були предметом дослідження колегії суддів і вони не дають підстав для сумніву в правильній правовій позиції позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи; має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; з порушення норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, а тому колегія суддів, у відповідності до вимог ст.376 ЦПК України, апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задовольняє, оскаржуване рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2018 року у даній цивільній справі скасовує та ухвалює нове рішення. Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольняє повністю.Стягує з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором від 25 квітня 2013 року про відкриття кредитної лінії по картковому рахунку за № НОМЕР_2, в загальній сумі 46308,11 грн., яка складається з: простроченого тіла кредиту у сумі 31654,55 грн.; заборгованості за відсотками у сумі 14653,56 грн., за період з 01.04.2015 року по 29.11.2017 року.

Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з позовом в суд та подачі апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» сплатив в дохід держави судовий збір в розмірі 1600 грн. та 2400 грн., а всього 4000 грн.

Суд ухвалює рішення на користь ПАТ «Дельта Банк», а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку витрати по сплаті судового збору у вказаному розмірі.

Керуючись ст. ст. 258,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2018 року, ухваленого суддею Середою Л. В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інтифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором від 25 квітня 2013 року про відкриття кредитної лінії по картковому рахунку за № НОМЕР_2, в загальній сумі 46308,11 грн., яка складається з: простроченого тіла кредиту у сумі 31654,55 грн.; заборгованості за відсотками у сумі 14653,56 грн., за період з 01.04.2015 року по 29.11.2017 року. (Рахунок отримувача: 1026; Банк отримувача: Національний Банк України; МФО Банку отримувача: (код Банку) 300001; Отримувач АТ «Дельта Банк» (в стані припинення); код отримувача 34047020).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Дельта Банк» судові витрати 4000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2018 року.

Судді Пономаренко В.В.

Сіренко Ю. В.

Ювшин В.І.