_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3111/18
Провадження № 2/520/4115/18
УХВАЛА

24.05.2018 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калашнікова О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», Публічного Акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3», Публічного Акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4», третя особа: Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з під арешту.

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», Публічного Акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3», Публічного Акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4», третя особа: Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з під арешту.

Оскільки зазначена позовна заява подана з порушенням вимог ст. ст. 177,185 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязків досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи. Крім того позивачка просить звільнити майно з під арешту не конкретизував ким, коли та по якій справі були накладені арешти, не надала суду копій ухвал та постанов.

Також позивачка не сплатила судовий збір у повному обсязі відповідно до кількості заявлених вимог.

Отже , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2018 року становить 704,80 грн.

Крім того, згідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У даному випадку заявлено 8 вимог немайнового характеру, проте позивачка надала до суду копію платіжного дорученняза №5 від 14 березня 2018 року про сплату судового збору лише за одну позовну вимогу.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку з цим, суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами). Оскільки законодавством не встановлено певного порядку про ставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені ЦПК України. Однак, при перевірці через програму документообігу загальних судів «Д-3» було виявлено, що судовий збір не було зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України. У даному випадку надана копія платіжного доручення в якій зазначено призвіще платника як Мутаф Лікша і ОСОБА_3

Ухвалою від 19.03.2018 року судя залишила позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надала час для усунення вищезазначених недоліків.

Однак у встановлений строк позивачка вимоги суду не виконала, недоліки не усунула, тому заява підлягає поверненню. Відповідно до поштового повідомлення позивачка своєчасно отримала копію судової ухвали про залишення позову без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», Публічного Акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3», Публічного Акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4», третя особа: Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з під арешту- вважати не поданою і повернути позивачці разом з усіма додатками. Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом 15 діб після проголошення ухвали.

Суддя Калашнікова О. І.