Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 319/1300/17 Головуючий у 1-й інстанції: Валігунський Г.Ю.
Провадження № 22-ц/778/858/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що він є сином відповідача. На підставі рішення суду з батька на користь його матері стягувались аліменти на його утримання до досягнення повноліття. У звязку з досягненням 29.03.2017 року повноліття виплата аліментів на його утримання припинена. На даний час він навчається на 3 курсі групи ОВ-15 денного відділення Запорізького авіаційного коледжу ім. О.Г. Івченка. Термін навчання до 01.02.2018 року.

Зазначав, що лише мати добровільно надає матеріальну допомогу на сплату рахунків за навчання.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на його користь, щомісячно 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), на весь час його навчання, але не більше як до 23-х років.

Рішенням Куйбишевського районного Запорізької області від 09 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 426 грн. 75 коп.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів ОСОБА_3 є батьком позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 111031 (а.с. 6).

На теперішній час ОСОБА_4 є студентом 3-го курсу денного відділення Запорізького авіаційного коледжу ім.. ОСОБА_5 (довідка з місця навчання а.с. 8), навчається на контрактній формі навчання (копія договору про надання послуг а.с. 7), за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» зі спеціальності «Прикладна механіка» - ОВ. Термін навчання до 01.02.2018 року. Доходів не має, не має можливості працювати, тому потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В силу ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України.

При визначенні розміру аліментів, в силу вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд має враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідач працює в Запорізькій обласній спілці споживчих товариств (далі ЗОССТ) на посаді сантехніка гуртожитку отримав заробітну плату у період з 01.04.2017 р. по 30.09.2017 р. в розмірі 11228,12 грн. Заробітна плата відповідача на місяць становить 1908 грн., що підтверджується відповідною довідкою ЗОССТ від 24.10.2017 р. №5 (а.с. 20).

Також до апеляційної скарги надані дані про те, що відповідач має земельну частку / пай / розміром 8,03 га на території Смілівської сільської ради Більмацького району Запорізької області .

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що стан здоровя відповідача задовільний, інших утриманців він не має.

Таким чином, ОСОБА_3 має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на час його навчання.

Судова колегія вважає, що з урахуванням матеріального стану відповідача судом першої інстанції правомірно визначений розмір аліментів - 1/6 частина зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 23 років, але не пізніше, ніж до закінчення навчання.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Залишити без задоволення .

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21.05.2018 року.

Головуючий:

Судді: