Дата документу 16.05.2018 Справа № 554/1101/18
Єдиний унікальний номер справи:554/1101/18
Провадження № 2/554/1443/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16.05.2018 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: головуючого судді - Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Сороки Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у неї народилась донька ОСОБА_3, у свідоцтві про її народження був вказаний батько ОСОБА_2, хоча на день народження дитини і по даний час позивачка з біологічним батьком не перебувають в шлюбі. Весь цей час відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям дитини не цікавиться, вихованням не займається.

Позивачка надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки відповідач суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася донька - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 10.09.2013 р. виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області.

У свідоцтві про народження вказаний батько доньки - відповідач ОСОБА_2.

Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували.

На даний час позивачка та дитина мають статус як внутрішньо переміщених осіб відповідно до довідок виданих 03 березня 2017 року. Зокрема, у довідці від 03.03.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження м. Стаханов Луганської області Україна вказано відомості про законного представника, що супроводжує малолітню дитину- ОСОБА_4; фактичне місце проживання АДРЕСА_1 ( а. с 7).

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради № 73 від 24.04.2018 року, затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, відносно доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки ОСББ «Моноліт» позивачка ОСОБА_4 разом зі своєю донькою та бабусею ОСОБА_6 проживають в квартирі АДРЕСА_1 ( а.с 11).

Відповідно до характеристики із дитячого навчального закладу позивачка самостійно займається вихованням своєї доньки, батько жодного разу не приймав участі в цьому (характеристики від 22.01.2018 р. та 02.06.2016 р.) ( а.с. 8,12)

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 04.01.2018 р. №135 позивач дбає про затишок в домівці де проживає разом зі своєї донькою та бабусею на належному рівні ( а.с 13).

Згідно листа КЗ «Центр ПМСД №2 м.Полтави» під наглядом АЗПСМ №10 перебуває дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою АДРЕСА_1. ( а.с 33)

Згідно листа від власниці квартири ОСОБА_7, в котрій проживає позивачка, остання належним чином дбає про розвиток дитини.

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 73 від 24.04.2018 року Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради про доцільність та відповідність інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр.ОСОБА_2, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Крім того згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_8 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям дитини не цікавиться, вихованням не займається

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно відповідач по справі вихованням своєї доньки не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 167, 170 Сімейного Кодексу України, положеннями ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження м.Стаханов Луганської області Україна, РНОКПП - НОМЕР_2.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтаської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте Октябрським районним судом м.Полтави за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя В.М.Бугрій