АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/493/18 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 р. м.Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 спец. загальноосвітньої школи ОСОБА_4 м/ради ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітьньої школи ОСОБА_4 міської ради про затвердження мирової угоди у цивільній справі №607/11311/16-ц за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2018 року, ухваленого суддею Ромазан В.В., повний текст якого складено 10 березня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1, поданого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 та за позовом ОСОБА_2, поданого в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 до Управління освіти і науки ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_6, Приватного акціонерного товариства «Телеканал Інтер» про визнання дій та бездіяльності неправомірними, дискримінаційними, визнання поширеної інформації недостовірною , її спростування та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як законні представники неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, звернулися в суд з даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують на те, їхні діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дітьми з інвалідністю з дитинства підгрупи «А» з приводу генетичної патології - хромосомної аномалії. Із 01 вересня 2013 року дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було прийнято у ОСОБА_4 спеціальну загальноосвітню школу Тернопільської області згідно наказу №16 від 30 серпня 2013 р. У період із 01 вересня 2013 року по 30 травня 2014 року діти навчалися в підготовчому класі в даному учбовому закладі, а в подальшому у навчальному закладі створено відділення корекційно - виховної роботи та розвитку дитини. За затвердженим графіком для дітей, в погодженні з батьками, в період з 08 вересня 2014 року по 06 грудня 2014 року проводилися заняття з практичним психологом, дефектологом, логопедом, спрямовані на соціальну реабілітацію, до яких були включені різні форми корекційної роботи, навчання санітарно - гігієнічним процедурам, заняття лікувальною фізкультурою, сон в медичній частині (ізоляторі). Однак, із 06 грудня 2014 року діти не були забезпечені доступом до навчально - виховних і корекційно - розвиткових занять, тобто позбавлені права на освіту. Позивач дізналася, що її діти відраховані зі школи 30 травня 2014 року. Також, для відновлення прав дітей інвалідів, позивачів було запрошено на телепередачу «Стосується кожного», яка вийшла в ефір на ПрАТ «Телеканал Інтер» 03 грудня 2015 року за участю батьків ОСОБА_8, представників ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_6 Вихователем групи продовженого дня ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи у телепередачі «Стосується кожного», що виходить на телеканалі «Інтер» від 03 грудня 2015 року на 17 хв. 44 сек. про ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була поширена інформація наступного змісту: «в нас з ОСОБА_9 та Христинкою були такі проблеми, в них не було навичок самообслуговування, тобто спостерігалися в них енурез та енкопрез». Позивачі зазначають, що енурез та енкопрез є два самостійні діагнози, які ставляться лікарем. Як вбачається із витягу із абмулаторних карток ОСОБА_7 та ОСОБА_8, їм не було поставлено діагноз (енурез та енкопрез) під час проходження чергового огляду. Таким чином, вважають, що вихователем групи продовженого дня ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_6 була поширена неправдива інформація, яка стосується стану здоров'я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Дана інформація була доведена до широкого кола телеглядачів даного каналу та є такою, що порушує особисті немайнові права, такі як право на повагу до гідності людини, право на таємницю про стан здоров'я. Дмитро та Христина зазнали душевних страждань у зв'язку із протиправною поведінкою по відношенні до них, яка проявлялася у незабезпеченні їх конституційним правом на освіту, у неоднаковому ставленні до них, утриманні їх в ізоляторі зазначеної школи, поширенні інформації вихователем групи продовженого дня ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи у телепередачі «Стосується кожного», що вийшла в ефір 03 грудня 2015 року на телеканалі «Інтер» про те, що діти з інвалідністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 хворіють на енурез та енкопрез. Дана інформація є конфіденційною та не підлягає розголошенню. Поширення неправдивої інформації широкому колу осіб (дана передача прозвучала на всю Україну з необмеженою кількістю телеглядачів), порочить честь та гідність дітей- з інвалідністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Виходячи із наведеного, позивачі, уточнивши позовні вимоги, просили визнати дії відповідачів дискримінаційними, зобов'язати спростувати недостовірну інформацію та стягнути моральну шкоду.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує честь і гідність неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Інформацію, поширену вихователем ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_6 в телепередачі «Стосується кожного», яка вийшла в ефір на ПрАТ «Телеканал Інтер» 03 грудня 2015 року на 17 хв. 44 сек. наступного змісту «…В нас з ОСОБА_9 та Христинкою були такі проблеми, в них не було навичок самообслуговування, тобто спостерігалися в них енурез та енкопрез…».

Зобов'язано ОСОБА_4 спеціальну загальноосвітню школу ОСОБА_4 міської ради спростувати зазначену інформацію шляхом озвучення у тій же передачі в ефірі ПраТ «Телеканал Інтер» резолютивної частини рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по даній справі, в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнуто із ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради у користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є законними представниками неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8, моральну шкоду за поширення зазначеної інформації щодо них, у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради щодо відрахування із складу учнів зазначеної школи неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Стягнуто із ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є законними представниками неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 моральну шкоду за неправомірне відрахування їх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із складу учнів зазначеної школи, у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи у користь держави судовий збір у розмірі 3875 (три тисячі вісімсот сімдесят п»ять) грн.

13 квітня 2018 року представник ОСОБА_4 спеціальна ЗОШ ОСОБА_4 міської ради подав на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що керівник телерадіоорганізації чи уповноважена ним особа дає дозвіл на випуск телерадіопередач чи програм і несе особисту відповідальність за їх зміст та якість. Вказує, що громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижу честь і гідність особи. Тобто, чітко встановлено, хто є відповідачем у справі про спростування недостовірної інформації, поширеної засобом масової інформації в телепередачі Однак, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку щодо відповідальності школи за поширення спірної інформації.

Також, твердження ОСОБА_6 про «відсутність у дітей навиків самообслуговування, тобто спостереження у них енурезу та енкопрезу», слід розглядати як її особисте спостереження, як оцінку дій дітей ОСОБА_2, яке не містить жодних фактичних даних (позивачі не підтвердили наявності відповідних медичних діагнозів у дітей), а тому такі вислови слід трактувати як оціночні судження ОСОБА_6 в розумінні ст. 30 Закону України «Про інформацію», за які не може наступати відповідальність. Також, зі змісту позовної заяви слідує, що саме позивачі були ініціаторами телепередачі «Стосується кожного», яка вийшла в ефір телеканалу Інтер 03 грудня 2015 року та стосувалась дітей ОСОБА_2, з чого можна зробити висновок, що ними надана згода на висвітлення будь-якої інформації про їх дітей для невизначеного кола осіб, яким є телеаудиторія цієї телепередачі.

Обґрунтовує, що внаслідок прийняття наказу №7 від 30 травня 2014 року дітям ОСОБА_2 не було спричинено жодної майнової чи немайнової шкоди. Таке рішення було прийнято в їх інтересах, оскільки навчання в підготовчому класі, чи переведення їх до першого класу суперечило б наданим ОПМПК рекомендаціям.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

16 квітня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як законні представники неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині визнання дискримінаційними дії ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради Тернопільської області та стягнення моральної шкоди за дискримінаційними дії. Посилались на незаконність і необґрунтованість в даній частині рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказують, що суд відмовляючи у задоволені позовних вимог у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, суд не обґрунтовує причин відмови у задоволенні в цій частині позову, не наводить підстав для такої відмови, не спростовує наведені в позові факти та докази, якими вони обґрунтовуються, що призвело до винесення в цій частині незаконного рішення. Зазначають, що в матеріалах справи наявні факти, які свідчать про неоднакове відношення до дітей - з інвалідністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в порівнянні з групою таких же дітей, з особливими потребами, які навчалися та навчаються в ОСОБА_4 спеціальній загальноосвітній школі, встановлено дії, які підтверджують факт дискримінації щодо дітей - з інвалідністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8, зі сторони ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради Тернопільської області.

Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зазнали душевних страждань у зв'язку із протиправною поведінкою щодо них, з приводу незабезпечення їх правом на освіту, яка проявилася в порушенні їх права на освіту, проявлялася в неоднаковому ставленні до них, в утриманні їх в ізоляторі, куди ізолювали інших діток лише у випадку їх раптового захворювання діток, душевних страждань які підтверджені свідченням психолога та педагога, ОСОБА_10, заступника директора ОСОБА_4 міського центру реабілітації дітей - з інвалідністю. Також, діти зустрілися з непорозуміннями, були відраховані зі школи (більше чим рік часу їх не поновлювали), чим були позбавлені можливості для освоєння навчальної програми, яка відповідає саме їхньому рівню розвитку, а також позбавлені соціальної взаємодії з рівноцінними їм дітьми. Для кожної дитини, в тому числі і для дітей з особливими потребами згаяний рік часу (через незаконні рішення та бездіяльність керівництва школи) для їхнього розвитку пішов не на користь. Для відновлення цього втраченого часу та перенесених ними психологічних травм дітям є необхідним проведення корекції психічного розвитку та проведення реабілітації у після стресових ситуаціях.

Просили скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 березня 2018 року частково, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в частині визнання дискримінаційними дії ОСОБА_4 спеціальної ЗОШ ОСОБА_4 міської ради, стягнути з ОСОБА_4 спеціальної ЗОШ ОСОБА_4 міської ради в користь ОСОБА_1, яка є законним представником ОСОБА_7 моральну шкоду за дискримінаційні дії щодо дитини - з інвалідністю ОСОБА_7, за ознакою інвалідності підгрупи «А», в розмірі - 75 000.00 грн. та стягнути з ОСОБА_4 спеціальної ЗОШ ОСОБА_4 міської ради в користь ОСОБА_2, який є законним представником дитини ОСОБА_8 моральну шкоду за дискримінаційні дії щодо дитини - з інвалідністю ОСОБА_8, за ознакою інвалідності підгрупи «А», в розмірі - 75 000.00 гривень.

У травні 2018 року представник ПрАТ «Телеканал Інтер» - ОСОБА_11 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 спеціальної ЗОШ ОСОБА_4 міської ради, обґрунтовуючи тим, що позивачі були присутні на зйомках програми «Стосується кожного», відповідачі - ОСОБА_6 та директор ОСОБА_4 спеціальної ЗОШ ОСОБА_4 міської ради - ОСОБА_12 - не були присутні безпосередньо в студії програми «Стосується кожного» 03 грудня 2015 року, натомість надавали інтерв'ю тележурналістам Телеканалу «Інтер» безпосередньо в стінах ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи, що було відеовключенням в програмі «Стосується кожного», ефір 03 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» особа, в якої беруть інтерв'ю, або особа, яка надала інформацію для телерадіоорганізації. має право на підставі письмової заяви, переглянути та/або прослухати відповідну передачу перед її трансляцією.

Заяви відповідачів - ОСОБА_6 та ОСОБА_12, передбаченої ч.1 ст.63 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», ПрАТ «Телеканал Інтер» не отримував. Отже, у даних осіб, як фігурантів сюжету, зауважень та заперечень до трансляції та змісту сюжету/змісту поширеної ними інформації не виникало.

З огляду на вищевикладене, відповідальність за зміст поширеної інформації в ефірі Телеканалу «Інтер» в програмі «Стосується кожного», ефір 03 грудня 2015 року, в даному випадку, має бути покладена на розповсюджувачів такої інформації, - ОСОБА_6 та ОСОБА_12 шляхом її спростування в ефірі програми «Стосується кожного» на Телеканалі «Інтер», але за власний кошт/рахунок.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради в частині вимог до ПрАТ «Телеканал «Інтер» - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін.

Під час апеляційного провадження позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_4 спеціальної ЗОШ ОСОБА_4 міської ради, подали до суду апеляційної інстанції заяви про затвердження мирової угоди від 23 травня 2018 року, за умовами якої:

ОСОБА_4 спеціальна загальноосвітня школа ОСОБА_4 міської ради зобов'язується виплатити ОСОБА_1 М, ОСОБА_2 61000 (шістдесят одну тисячу) гривень в якості компенсації матеріальної та моральної шкоди в наступні строки:

10000 грн. - в строк до 30 червня 2018 року;

10000 грн. - в строк до 31 липня 2018 року;

10000 грн. - в строк до 31 серпня 2018 року;

10000 грн. - в строк до 30 вересня 2018 року;

10000 грн. - в строк до 31 жовтня 2018 року;

11000 грн. - в строк до 30 листопада 2018 року.

Дострокова сплата платежів допускається.

У свою чергу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовляються від позову.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представник ОСОБА_5 та представник ОСОБА_4 спеціальної ЗОШ ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_6 стверджують, що укладаючи мирову угоду розуміють її суть і наслідки, які можуть настати для сторін у випадку її визнання судом.

Також, сторони підтверджують, що їм роз'яснено наслідки закриття провадження у справі з підстав укладення мирової угоди, які передбачені ст. 256 ЦПК України.

Інші учасники справи, в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заяву про затвердження мирової угоди слід задовольнити.

Відповідно до статті 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з положеннями статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції сторони мають право укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо мирова угода сторін відповідає вимогам статей 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч.1 статті 207 ЦПК України У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Із наданої апеляційному суду мирової угоди від 23 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 спеціальна загальноосвітня школа ОСОБА_4 міської ради зобов'язується виплатити ОСОБА_1 М, ОСОБА_2 61000 (шістдесят одна тисяча) гривень в якості компенсації матеріальної та моральної шкоди в зазначені строки строки, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовляються від позову.

Сторонам роз'яснено, що відповідно до частини 2 статі 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що подану сторонами мирову угоду слід затвердити, рішення суду першої інстанції визнати нечинним та закрити провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 207, 255, 367, 373, 374, 377 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітьньої школи ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_6 про затвердження мирової угоди задовільнити.

2. Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, з однієї, сторони та ОСОБА_4 спеціальною загальноосвітньою школою ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_6, з іншої, відповідно до умов якої:

ОСОБА_4 спеціальна загальноосвітня школа ОСОБА_4 міської ради зобов'язується виплатити ОСОБА_1, ТУРКОТУ ОСОБА_2 ОСОБА_13 61000 (шістдесят одну тисячу) гривень в якості компенсації матеріальної та моральної шкоди в наступні строки:

10000 грн. - в строк до 30 червня 2018 року;

10000 грн. - в строк до 31 липня 2018 року;

10000 грн. - в строк до 31 серпня 2018 року;

10000 грн. - в строк до 30 вересня 2018 року;

10000 грн. - в строк до 31 жовтня 2018 року;

11000 грн. - в строк до 30 листопада 2018 року.

Дострокова сплата платежів допускається.

3.Заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, та ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 про відмову від позовних вимог до ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітьньої школи ОСОБА_4 міської ради задовільнити.

4. Прийняти відмову ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, від позовних вимог до ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради.

5.Визнати нечинним рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1, поданого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 та за позовом ОСОБА_2, поданого в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, до Управління освіти і науки ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_6, Приватного акціонерного товариства «Телеканал Інтер» про визнання дій та бездіяльності неправомірними, дискримінаційними, визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди, а провадження в справі закрити.

6.Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту ухвали 29 травня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_14