Апеляційне провадження № 22-ц/796/149/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 761/14801/16-ц

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: ШаховоїО.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Поливач Л.Д., за участю секретарівсудового засідання Коцюрби Л.О., Пащенко О.П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

відповідачі: ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого 19 вересня2016 року під головуванням судді Волошина В.О., в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва о 9год. 20 хв.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 р. ПАТ «Креді АгрікольБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог зазначало, що 04.03.2011 між ПАТ «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 219 380,00 грн. для придбання нерухомого майна, зі сплатою 10,25% річних за користування кредитом, строком до 03.03.2031.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 04.03.2011 між ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки відповідно до умов якого ОСОБА_6 на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях позичальника, які виникають з кредитного договору від 04.03.2011.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, позивач, просив стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 221 441,13 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 321,62 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2016 р. позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 04.03.2011 у розмірі 221 441,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» судовий збір по 1 660,81 грн. з кожного.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2017 р. заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2016 залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу та вказуючи на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити взадоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що ухвалюючи рішення про дострокове стягнення кредиту, строк виплати якого не настав, суд першої інстанції залишив поза увагою умови п. 1.2 кредитного договору від 04.03.2011 та положення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та незаконно задовольнив вимоги позивача.

Суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, зокрема не встановив чи надсилав банк відповідачам повідомлення та вимогу про дострокове погашення кредиту, як це передбачено п.п. 3.2.5., 3.2.6. кредитного договору, при цьому вказала, що ні вона ні ОСОБА_6 не отримували письмового повідомлення банку про наявність заборгованості та вимоги про дострокове повернення кредиту.

Крім цього, розрахунок заборгованості, який надано позивачем, є невірним і суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у період з 25.02.2016 по 19.09.2016 вона здійснювала систематичні платежі за кредитним договором, що свідчить про погашення кредиту.

Крім того, вказала, що наданий банком розрахунок заборгованості є неналежним доказом, з урахуванням положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та «Інструкції з бухгалтерського обліку, кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України», оскільки не є платіжним та касовим документом, а також документом первинного бухгалтерського обліку, а відтак суд першої інстанції мав встановити наявність заборгованості за кредитним договором саме за первинним документами, у тому числі виписками за рахунком, платіжними та касовими документами за весь період існування між позивачем та відповідачем договірних відносин.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, заочне рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» - Бендюг І.А. просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що заочне рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належно і неодноразово, проте його неявкав судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. З розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII«Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.03.2011 між ПАТ «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді АгрікольБанк», укладено кредитний договір № 1/1104101, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 219 380,00 грн. для придбання нерухомого майна, зі сплатою 10,25% річних за користування кредитом, строком до 03.03.2031.

Кредит надавався позичальнику на придбання нерухомого майна житлового призначення, а саме: житловий будинок (або: домоволодіння) № АДРЕСА_1 житловою площею 69,1 кв.м, загальною площею 172,9 кв.м та земельної ділянки за тією ж адресою площею 0,0909 Га з цільовим призначенням: обслуговування житлового будинку (п. 1.2. кредитного договору).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 04.03.2011 р. між ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки відповідно до умов якого ОСОБА_6 на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях позичальника, які виникають з кредитного договору № 1/1104101 від 04.03.2011.

Згідно п. 1.2. договору поруки поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях позичальника, які виникають з кредитного договору № 1/1104101 від 04.03.2011.

Пунктом 2.1. зазначеного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором.

Згідно наданого представником позивача розрахунку станом на 25.05.2016 ОСОБА_5 має заборгованість у розмірі 221 441,13 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 202 778,99 грн., простроченої заборгованості по кредиту - 2 269,44 грн., процентів за користування кредитом за період з 04.02.2016 р. по 25.02.2016 р. - 3 974,91 грн., прострочених процентів за користування кредитом - 11 901,64 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди - 516,13 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 виконує зобов'язання за кредитним договором, як не виконує своїх зобов'язань за договором поруки ОСОБА_6 внаслідок чого виникла заборгованість по поверненню кредиту, відсотків за його користування та інших платежів передбачених кредитним договором.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Доводи апеляційної скарги стосовно невірності розрахунку заборгованості, який надано позивачем, а також того, що суд першої інстанції мав встановити наявність заборгованості за кредитним договором, а саме за первинним документами, у тому числі виписками за рахунком, платіжними та касовими документами за весь період існування між позивачем та відповідачем договірних відносин не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

20 грудня 2017 рок ухвалою Апеляційного суду м. Києва було призначено по справі судово-економічну експертизу, проте, як вбачається з повідомлення директора КНДІСЕ О.Г.Рувін, провести експертизу виявилося неможливим у зв'язку з незадоволенням клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів та несплатою вартості експертизи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити розрахунок, а виходить із наданого розрахунку заборгованості станом на 25 лютого 2016 року, який був предметом дослідження суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо не встановлення судом першої інстанції надсилання банком відповідачам повідомлення та вимогу про дострокове погашення кредиту, як це передбачено п.п. 3.2.5., 3.2.6. спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п.п. 3.2.5., 3.2.6. кредитного договору від 4 березня 2011 року, у разі несплати позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом згідно з п. 2.6 цього договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів та штрафних санкцій.

Невиконання зобов'язання по повному погашенню простроченої заборгованості протягом 30 дні з дати направлення повідомлення, дає право банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. У цьому випадку банк направляє позичальнику та його поручителям (за наявності) аписьмову вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені.

Як вбачається з доданих до позовної заяви копій документів, такі дії банку проводилися і на адреси ОСОБА_5 та ОСОБА_6 направлялися: Вимоги про усунення порушення та повідомлення-вимоги (ас. ас. 5-8), які отримані ОСОБА_5 8.08.2015 та 16.06.2015 (ас.9).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із отриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати,що судом допущено порушення матеріального та процесуального права,які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24.05.2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: