Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/1012/17 Головуючий у 1-й інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/778/1157/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі : Бабенко Т.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Державна міграційна служба України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення, зобовязання повернути ключі і не чинити перешкоди у користування будинком,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Державна міграційна служба України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він є власником будинку № 1 по вул. Чубаря в м. Бердянську Запорізької області на підставі договору дарування від 25.06.2006 року. Зазначав, що ОСОБА_3 не є членом його родини, жодних домовленостей про порядок користування житловим майном між ними не встановлювався. На його усні звернення щодо виселення та усунення перешкод в користуванні майном відповідач не реагує. 31 січня 2017 року він звернувся до ОСОБА_3 з листом про добровільне виселення з буд. № 1 кв. № 2 по вул. Чубаря в м. Бердянську Запорізької області. Відповідач не несе витрати на утримання будинку та сплату комунальних послуг.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком №1 кв. 2 по. вул. Чубаря в м. Бердянську Запорізької області.

В травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про вселення та зобовязання повернути ключі, не чинити перешкоди у користуванні будинком.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 09.02.1989 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, яка є матірю ОСОБА_4 З вказаного часу вони почали проживали однією сімєю, вели спільне господарство та були зареєстровані у спірному будинку №1, кв.№2 по вул. Чубаря у м. Бердянську.

Після смерті дружини, яка померла 22.08.2014 року, ОСОБА_4, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, став вимагати щоб він виселився зі спірного будинку

З 20.04.2017 року він не проживає у спірному будинку, оскільки ОСОБА_4 вигнав його.

Враховуючи вищевикладене просив суд вселити його у житловий будинку №1, кв.№2 по вул. Чубаря у м. Бердянську; зобовязати ОСОБА_4 повернути йому ключі від вхідних дверей будинку і не чинити перешкоди у користуванні будинком.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено.

Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 2 в житловому будинку №1 по вул. Чубаря в м. Бердянську Запорізької області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 640 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення, зобовязання повернути ключі, не чинити перешкоди у користуванні будинком залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове про задоволення його зустрічних позовних вимог.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012р. 6-57цс11)

В ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_3 вселився у спірний будинок № 1, що знаходиться на вул. Чубаря в м. Бердянську та був зареєстрований у ньому, як член сімї власника, оскільки з 09.02.1989 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, яка на той час була власником 1/2 частини домоволодіння № 1, що знаходиться на вул. Чубаря в м. Бердянську (а.с. 53)

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку.

Відповідно д ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, а згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших особі, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, про те, що право членів сімї власника будинку користуватись житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є, з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

На теперішній час єдиним власником вищезазначеного будинку є ОСОБА_4 на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.12.2005 року, та на підставі договору від 15.06.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_5, яка є матірю позивача, подарувала позивачу належну їй на праві власності 1/2 частину домоволодіння № 1, що знаходиться на вул. Чубаря в м. Бердянську. (а.с. 19)

В ході судового розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 не є членом сімї ОСОБА_4, який на теперішній час є власником спірного будинку.

Окрім того, відсутність будь-яких родинних звязків між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які б надавали право останньому на законних підстава проживати у спірному будинку, підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про склад сімї. (а.с. 21).

Також, факт того, що ОСОБА_3 не є членом сімї ОСОБА_4 був підтверджений показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були допитані в ході судового розгляду.

Таким чином, під час розгляду справи було підтверджено належними та допустимими доказами ту обставину, що ОСОБА_3 в розумінні ст. 405 ЦК України не відноситься до членів сімї власника спірного будинку, а тому визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком за адресою: № 1, що знаходиться на вул. Чубаря в м. Бердянську, не буде порушувати його житлові права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_4, оскільки під час розгляду справи позивачем було доведено належними та допустимими доказами той факт, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 не є членом його сімї, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні спірним житловим будинком, в звязку з чим судом вірно зроблено висновок про відсутність підстав задоволення зустрічних позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 30.05. 2018 року

Головуючий:

Судді: