Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/357/18

23 травня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1 внаслідок того, що тривалий час був відсутнім.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 та підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 06 травня 1994 року, зареєстрованого 10 травня 1994 року Івано-Франківським оБТІ за №1989. В даному житловому будинку, окрім неї, зареєстровані також дочка ОСОБА_3, внучки ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_2 та син ОСОБА_6, що підтверджується довідкою від 08 лютого 2018 року. Шлюб, що був укладений між її дочкою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2, розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 08 вересня 2014 року. Ще до розірвання шлюбу в квітня 2011 року відповідач залишив сім"ю та перестав проживати в її будинку. Фактичне місце його проживання на даний час їй невідоме. З приводу не проживання відповідача у її житловому будинку Надвірнянською міською радою складено акти обстеження матеріально-побутових умов проживання. Перешкод в користуванні будинком вона відповідачу не чинила. Таким чином вважає, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому втратив право на користування даним житлом, в зв'язку з чим просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд визнати ОСОБА_2, 1980 року народження, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду від 19 квітня 2018 року, про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду заяви не подавав.

Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку в АДРЕСА_1 що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності від 06 травня 1994 року. (а.с. 4).

В будинку в АДРЕСА_1 окрім позивача, також зареєстрований відповідач ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3, внучки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та син ОСОБА_6, що підтверджується записами в будинковій книзі та довідкою КП «Надвірнянського житловика» № 275 від 08 лютого 2018 року . (а.с.5-10).

Шлюб, укладений між дочкою позивача ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 08 вересня 2014 року.(а.с.14)

Також судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в 2011 році залишив місце проживання в будинку АДРЕСА_1 і з того часу жодного разу додому не навідувався, на житло не претендував. Факт відсутності відповідача ОСОБА_2 у спірному житлі підтверджено даними актів обстеження матеріально-побутових умов проживання №972 від 12 грудня 2014 року, №263 від 08 лютого 2018 року, складених депутатом Надвірнянської міської ради, Івано-Франківської області (а.с.12-13), а також поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що вона не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним їй майном, так як в належному їй житлі залишився зареєстрованим відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Об'єкт права власності (спірна квартира) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, мають право користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України.

Проживання та реєстрація сторонніх осіб в квартирі є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Підстави позбавлення члена сім"ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не належать до членів сім'ї позивача.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житлом не завдасть істотної шкоди його інтересам та не порушить його права.

Спірне житло не є власністю відповідача ОСОБА_2 та належить в цілому позивачу по справі ОСОБА_1

Судом встановлено, що понад установлений законом строк ОСОБА_2 в спірному житлі не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей у житлі не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладав, участі у витратах по утриманню житла не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні житлом йому ніхто не чинив, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не звертався.

Такими чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, що свідчать про не проживання ОСОБА_2 у спірному житлі понад установлений законом строк, та беручи до уваги те, що протилежного належними в розумінні ЦПК України доказами відповідачем не доведено, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 386 керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, 1980 року народження, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2018 року.