Справа № 640/2149/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просила позбавити відповідача права користування житловим будинком № 61 по вул. Люсінській, м. Харків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та ОСОБА_3 16.06.1998 року був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Першої ХДНК та зареєстрований в реєстрі за № 4-1723, відповідно до якого вона прийняла в дар 76/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Люсінська, 61. Після смерті ОСОБА_3 03.06.2003 року вона стала спадкоємицею майна померлого, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі за № 4-1123. Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину спадкове майно складається з 24/100 частин жилого будинку з прибудовами, що знаходиться в м. Харкові, вул. Люсінська, б. 61. Таким чином, на даний час позивач є одноосібним власником житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: м. Харків, вул. Люсінська, 61, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18143778 від 24.02.2014 року. Крім позивача, у вищевказаному будинку зареєстрований також рідний брат, нині покійного, чоловіка позивача. За місцем реєстрації відповідач не проживає багато років, родинних звязків сторони не підтримують, не спілкуються. Факт не проживання відповідача за його місцем реєстрації підтверджується актом вуличного комітету огляду домоволодіння від 29.01.2018 р. Перешкод в користуванні відповідачем будинку за місцем його реєстрації не чинилося, з заявами та скаргами до Київського ВП ГУНП в Харківській області з цього приводу відповідач не звертався. Реєстрація відповідача в вказаному житловому будинку позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати його права власника, а саме на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази надані в обґрунтування вимог, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Люсінська, б. 61.

На підтвердження чого в матеріалах наявний Договір дарування від 16.06.1998 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №4-1723, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дар 76/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в м. Харкові, вул. Люсинська, 61.

Крім того, вказане підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.09.2004 року, виданого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 4-1123, відповідно до якого спадкоємицею майна ОСОБА_3, який помер 03.06.2003 року, є його дружина ОСОБА_1, що мешкає в м. Харкові по вул. Люсинській, б. 61, так як на її користь відмовилися син спадкодавця ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7 Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з 24/100 частин жилого будинку з прибудовами літ. "А-1", з прибудовами, дерев'яного, обкладеного цеглою, жилою площею 54,7 кв.м., розташованого на земельній ділянці, 566 кв.м., що знаходиться в м. Харкові, по вул. Люсинській, б. 61, з надвірними будівлями: літньої кухні літ. Б, сарай літ. В, вбиралень літ. Д, М, льоху літ. Ж, душу літ. З, гаражу літ. К, почато будівництво літ. Л, огорожі літ. 1-3, зливної ями 4, замощення 1, дворового водопроводу 6.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "МБТІ" за № 5053531 від 13.10.2004 р. та за № 3102385 від 17.03.2004 року ОСОБА_1 є власницею 24/100 та 76/100 житлового будинку в м. Харкові по вул. Люсинській, 61.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 18143778 від 24.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Люсинська, 61.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається з відомостей (довідки) про зареєстрованих у житловому будинку від 25.01.2018 за № Х-2-121/0/177-18-271/0/189-18, в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Люсинська, б. 61, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (власник домоволодіння); ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька); ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (син); ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (онук); ОСОБА_2 (наймач).

Актом про не проживання від 29.01.2018 року складеного ОСОБА_10, ОСОБА_11, посвідченого головою вуличного комітету ОСОБА_12, за результатами огляду домоволодіння в м. Харкові по вул. Люсинській, 61, встановлено, що зареєстрований за цією адресою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, спального місця не має, його особистих речей в будинку не має, будь-яких ознак, які б вказували на фактичне проживання в будинку не має. Не проживає за вказаною адресою з 1984 року по цей час, що підтверджують сусіди.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб.

На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Підстави для збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, визначені ст. 71 Житлового кодексу України, відсутні. Приписами ст. 72 Житлового кодексу визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до висновку Київського ВП ГУНП в Харківській області від 31.01.2018 р. за результатами розгляду заяви ОСОБА_1, було встановлено, що ОСОБА_2 з будь-якими заявами та скаргами до Київського ВП ГУНП в Харківській області не звертався. Встановити місцезнаходження гр. ОСОБА_2 та опитати його за вищевказаним фактом не надалось можливим, у звязку з відсутністю даних про його місце мешкання.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідача наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею немає, у спірному будинку фактично не проживає протягом тривалого часу з 1984 року. Наявність реєстрації відповідача у будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.

Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391, ЦК України, ст.ст. 12, 45, 79-81, 141, 258-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком №61 по вул. Люсінській в м. Харкові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 травня 2018 року.

Суддя І.В. Ніколаєнко