Провадження номер 2/741/361/18
Єдиний унікальний номер 741/467/18
РІШЕННЯ

іменем України

31 травня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували право власності на житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини вищевказаного будинку. Спадщину після її смерті в силу ст. 549 ЦК УРСР прийняли спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після його смерті. ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті батька, подавши в установлений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частини житлового будинку після смерті батька та матері у зв'язку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також позивач ОСОБА_2 звертався до Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА з метою реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно, однак також отримав відмову, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначати частки у праві спільної власності на нерухоме майно колгоспного двору, а заміна свідоцтва, виданого на колгоспний двір, не передбачена. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини спірного житлового будинку у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5

У судове засідання позивачі не з'явилися, але подали до суду заяву, у якій підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Представник відповідача направив до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд розглядає справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значаться: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 14-27/26 від 14 березня 2018 року (а. с. 12).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 як членам ліквідованого колгоспного двору належав житловий будинок АДРЕСА_1, але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 13).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 34).

Отже, спадкоємство після смерті ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 36).

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_5 був чоловіком померлої ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 13а). ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6). А, отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, оскільки проживали разом з нею на день її смерті, а, отже, вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 14-27/25 від 07 березня 2018 року (а. с. 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 успадкували по 1/6 частини вищевказаного житлового будинку, однак юридично не оформили своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 15).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 47). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_2 є сином померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6). ОСОБА_3 є дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 10) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 11). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після його смерті.

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 № 392/2005 убачається, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті батька, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк заяву про відмову від прийняття спадщини. ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а. с. 41-45).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_3 успадкувала після смерті батька 1/2 частини спірного житлового будинку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 208/02-31 від 21 лютого 2018 року (а. с. 17).

Також у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 звертався до Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА з метою реєстрації свого права власності на частину житлового будинку. Однак йому було відмовлено в реєстрації права власності, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначати частки у праві власності на нерухоме майно, у тому числі й майно колгоспного двору, яке належить його учасникам на праві спільної сумісної власності, а заміна свідоцтва, виданого на колгоспний двір, Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачена, що підтверджується повідомленням керівника ЦНАП Носівської РДА № 22/13-18 від 22 березня 2018 року (а. с. 18).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 19-21).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 22.03.2018 складає 48000 грн. (а. с. 23).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ґанку «а-1», сараю «В», погреба «П», вбиральні «Т», колодязя «К», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, загальною площею 59,3 кв. м житловою площею 24,2 кв. м. ринковою вартістю станом на 22.03.2018 48000 грн.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ґанку «а-1», сараю «В», погреба «П», вбиральні «Т», колодязя «К», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, загальною площею 59,3 кв. м житловою площею 24,2 кв. м. ринковою вартістю станом на 22.03.2018 48000 грн.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ґанку «а-1», сараю «В», погреба «П», вбиральні «Т», колодязя «К», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, загальною площею 59,3 кв. м житловою площею 24,2 кв. м. ринковою вартістю станом на 22.03.2018 48000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий