Справа № 747/181/18
Провадження № 2/747/103/18
РІШЕННЯ

іменем України

31.05.2018 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

за участю секретаря Зірки В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до заяви від 15.06.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач зобовязання за даним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов договору і у звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 01.02.2018 року має заборгованість в сумі 96 854, 86 грн., яка складається з 2709, 38 грн. заборгованість за кредитом, 84 352, 15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4705 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. фіксована частина, 4588, 33 грн. процентна складова.

Отже, загальна сума заборгованості за даним договором становить 96 854 грн. 53 146 грн. 72 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача разом із судовими витратами.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника позивача за наданими документами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі з врахуванням наданого відзиву за заперечення на відповідь на відзив, також відповідачем надано відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив позивача, у яких позов до неї не визнає та просить суд застосувати до даного позову термін позовної давності та відмовити у задоволенні позову до неї.

Позивачем у встановлений термін було надано відповідь на відзив, до якого долучена виписка з карткового рахунку відповідача, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалась грошима, отримувала гроші через банкомат, здійснювала розрахунку через термінали в касах магазинів. Крім того, у відповіді на відзив зазначається, що до обовязку клієнта відноситься обовязок стежити за витратами коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині незнання наявності та суми заборгованості являється необґрунтованими. Крім того, стосовно строків позовної давності позивачем у відповіді на відзив зазначається, що відповідач ОСОБА_1 отримала картку, яка мала термін дії до останнього дня 04.2015 року. Відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу не чітко визначена, а залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією в межах встановленого ліміту заборгованості в межах строку дії картки, який в даному випадку є останнім днем квітня 2015 року, тому позов подано в межах трирічного строку звернення до суду.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні 15.06.2011 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримала кредит у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.13-13 зв.).

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 15.06.2011 року станом на 01.02.2018 року ОСОБА_1 має заборгованість за даним договором на загальну суму 96 854, 86 грн., яка складається з 2709, 38 грн. заборгованості за кредитом, 84 352, 15 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4705 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу - фіксована частина, 4588, 33 грн. штрафу - процентна складова. (а.с.7-12). Долучену позивачем копію довідки про умови кредитування за даною платіжною карткою, що міститься на а.с.14, суд не має можливості зробити аналіз наданого доказу в повному обємі, так як копія є такою, що її не можливо прочитати із-за низької якості копії та дрібного шрифту. Згідно виписки по рахунку, наданої позивачем на підтвердження посилань, зазначених у відповіді на відзив, остання операція, здійснена за даною карткою, проведена 12.12.2012 року відповідачем, а саме надходження готівки в сумі 200 грн., і залишок після даної операції склав 2434, 51 грн. (а.с.69). З цього часу і до 30.04.2018 року будь-яких дій по даній картці відповідачем не було зроблено, проводилось тільки нарахування позивачем відсотків, штрафів та пені. (а.с.68-71 зв).

Судом на підставі встановлених фактів визначені відповідні правовідносини, які регулюються чинним законодавством.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобовязань є неприпустимою. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що укладеним договором не передбачені щомісячні обовязкові платежі та те, що строк картки, отриманої ОСОБА_1, встановлений до останнього дня квітня 2015 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 04.04.2018 року, тому суд приходить до висновку, що позов подано в межах строку позовної давності, а тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом в сумі 2709, 38 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Даний висновок суду базується на тому, що строк позовної давності щодо цієї вимоги закінчується 30 квітня 2018 року, судом враховуються правові позиції, що викладені у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року по справі № 6-95цс14, від 11 лютого 2015 року по справі № 6-240цс14 та від 10 червня 2015 року по справі № 6-698 цс15, про те, що перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК) для вимог про повернення кредиту в повному обсязі починається після закінчення кінцевого строку повернення кредиту, тобто строку дії картки (ст. 261 ЦК України).

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що банк пропустив строк позовної давності для стягнення кредитної заборгованості, оскільки всі претензії повинні бути надані в термін до вересня 2015 року, не заслуговують на увагу з тих підстав, що позовна давність щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не після несплати чергового платежу.

Щодо стягення заборгованості за відсотками, суд виходить з наступного.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно наданого позивачем розрахунку загальний залишок заборгованості за відсотками становить 84 352 грн. 15 коп. Зазначена сума значно перевищує загальний залишок заборгованосіт за наданим кредитом, який складає 2709 грн. 38 коп. під час розгляду справи судом не здобуто доказів щодо підставності та розміру нарахування зазначених відсотків, та враховуючи правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини, а саме, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за кредитом, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Поскільки в ході судового розгляду встановлено, що останній платіж відповідачем було здійснено у грудні 2012 року, тому вимога про стягення заборгованості по відсоткам не підлягає до задоволення у звязку із сплином позовної давності щодо даного виду вимог.

Судом також враховується і позиція ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

При вирішенні питання про стягнення заборгованості за пенею та комісією, а також штрафу суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Аналізуючи наведені норми ст. 549 ЦК України, суд приходить до висновку, що штраф і комісія є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс-15.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за пенею та комісією в сумі 4705 грн. та заборгованості по штрафам в сумі 5088 грн. 33 коп. не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 2709 грн. 38 коп.

Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає до стягення сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 257, 267, 509, 526, 527, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Талалаївського раойну Чернігівської області (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором від 15.06.2011 року у розмірі 2709 (дві тисячі сімсот девять) грн. 38 коп. та 49 грн. 34 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко