Копія Справа № 326/722/18
Провадження № 2-о/326/54/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Бородай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, заінтересована особа - ОСОБА_3 районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа - ОСОБА_3 районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Свої вимоги мотивує тим, що 16 лютого 2018 року померла її сестра - ОСОБА_4, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 73 та довідкою про причину смерті № 73 від 20.02.2018 року. Вказані медичні документи згідно Закону України від 15.04.2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків, оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.3 ст.9 зазначеного Закону є недійсним та не створює правових наслідків. З таким документом (лікарським свідоцтвом про смерть № 73) вона не може зареєструвати факт смерті сестри у ОСОБА_3 районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, оскільки це свідоцтво не дійсне на території України. Після отримання лікарського свідоцтва вона звернулася до ОСОБА_3 районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області з метою державної реєстрації смерті ОСОБА_4, однак отримала відмову у державній реєстрації факту смерті з підстав неможливості реєстрації, оскільки лікарське свідоцтво, видане Міською клінічною лікарнею №2 «Енергетик» м. Донецька, є незаконним та видане установою, яка створена у порядку, не передбаченому законом. Дана відмова містить пропозицію щодо звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи у судовому порядку.

Згідно довідки № /НОМЕР_1 від 06.03.2017 року її взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, та місце її проживання: 72102, Запорізька область, м. Приморськ, вул. Садова, буд. 3, к. А.

Її сестра, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Лисичанськ Луганської області, померла 16 лютого 2018 року у м. Донецьк. Там вона, як сестра померлої, отримала свідоцтво по смерть, оскільки без нього неможливо було поховати на цвинтарі тіло.

У зазначеному лікарському свідоцтві про смерть, окрім незаконної печатки установи, міститься також підпис лікаря, що може свідчити про достовірність факту смерті.

Встановлення факту смерті сестри необхідно їй для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, який розташований на підконтрольній українській владі території, та в подальшому звернення до органів Пенсійного Фонду України для оформлення державної допомоги, а також для оформлення спадщини після смерті сестри.

Просить встановити факт смерті у місті Донецьк ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 16 лютого 2018 року.

Заявниця ОСОБА_2, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій просить заявлені вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності (а.с.22).

Заінтересована особа - ОСОБА_3 районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, зазначив, що вирішення зазначеного у заяві ОСОБА_2 питання щодо встановлення факту смерті ОСОБА_4, залишає на розсуд суду. Повідомив, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану, актового запису про смерть ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виявлено (а.с.24).

Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності заявниці та представника заінтересованої особи.

У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвами про народження (а.с.13-14); свідоцтвами про одруження (а.с.15-16); свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.17) витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24 травня 2018 року (а.с.7-8) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 24 травня 2018 року (а.с.9) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідними сестрами.

У лікарському свідоцтві про смерть № 73 від 20.02.2018 року, виданому Міською клінічною лікарнею №2 «Енергетик» м. Донецька, зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 16 лютого 2018 року. Місце проживання померлої: АДРЕСА_1. Смерть настала в стаціонарі. Місце смерті: ЦМКЛ №16 м. Донецьк. Причина смерті: набряк легенів. Кровотеча з судин виразки. Хронічний виразковий ректосигмоідит. Смерть настала в результаті захворювання (а.с.10).

Згідно із довідкою про причину смерті №73, виданою 20.02.2018 року Міською клінічною лікарнею №2 «Енергетик» м. Донецька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 16 лютого 2018 року. Причина смерті: хронічний виразковий ректосигмоідит (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про поховання ОСОБА_4 поховано 21.02.2018 року на кладовище «Донецьке море» в м. Донецьк (а.с.23).

Згідно із довідкою Управління соціального захисту населення ОСОБА_3 РДА про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № /НОМЕР_1 від 06.03.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, взята на облік як внутрішньо переміщена особа, за фактичним місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, к. А (а.с.11).

ОСОБА_3 районного відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №1111/17.28-06-103 від 24.05.2018 року відмовлено ОСОБА_2 у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16 лютого 2018 року в місті Донецьк Донецької області, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть №73, видане 20 лютого 2018 року Міською клінічною лікарнею №2 «Енергетик» м. Донецька, оскільки медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 3 ст. 9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з чим заявниці було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті (а.с.6).

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, у тому числі про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно із ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1).

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4).

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на не контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Пунктом 6 глави 5 розділу ІІІ встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Оскільки ОСОБА_4 померла в районі, в якому проводилась антитерористична операція та лікарське свідоцтво про смерть було видане органом, який знаходиться на не контрольованій території, тобто є недійсною і не створює правових наслідків на території України, а встановлення факту смерті необхідно заявниці для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю її сестри, в інший спосіб даний факт не може бути встановлений, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог заявниці про встановлення факту смерті.

Суд вважає встановленим факт смерті ОСОБА_4, яка народилася 12 липня 1940 року в місті Лисичанськ Луганської області, що мала місце 16 лютого 2018 року в місті Донецьк. Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають суду підставу зробити висновок, що заявлена вимога про встановлення факту смерті ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись: ст.ст. 18, 293-294, 315-317, 319, 354-355, 430 ЦПК України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, взятої на облік як внутрішньо переміщена особа, за фактичним місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, к. А, ідентифікаційний №НОМЕР_2, про встановлення факту смерті, заінтересована особа - ОСОБА_3 районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, місцезнаходження: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Банкова, буд. 110, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, яка народилася 12 липня 1940 року в місті Лисичанськ Луганської області, що мала місце 16 лютого 2018 року в місті Донецьк, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

25.05.2018