Справа № 449/885/13 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/288/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А. , Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у складі судді Борняк Р.О. від 03 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно,

ВСТАНОВИЛА

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, а саме житловий будинок та земельну ділянку з покликанням на те, що між АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 23.05.2007 р. був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-086, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 286548,37грн. під 9,9% річних, з кінцевим терміном повернення до 27.09.2012 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплачувати відсотки за його користування.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 23.05.2007 р. були укладені іпотечні договори: іпотечний договір за реєстровим №1085, про надання в іпотеку земельну ділянку площею 0,25 00 га, що розсташована в с.Підмонастир Перемишлянського району Львівської області, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; іпотечний договір за реєстровим №1089, про надання в іпотеку житлового будинку, загальною площею 57,0 кв. м., житловою площею 34,0 кв. м., літ. А-1, до будинку належать: бутовокамінна літня кухня (Б), дерев'яний сарай (В), цегляний сарай (Г), дерев'яна убиральна (Д), дворові споруди (1-3, К).

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, виникнення прострочки по сплаті платежів по кредиту та відсотках, банк 20.09.2013р. звернувся до суду з заявою про звернення стягнення на заставлене майно, а також судові витрати по справі.

Оскаржуваним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на заставлене, згідно Іпотечного Договору від 23.05.2007 р. за реєстровим №1085, майно що належить ОСОБА_3 а саме: земельну ділянку площею 0,25 00 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в с. Підмонастир Перемишлянського району Львівської області, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Звернуто стягнення на заставлене, згідно Іпотечного Договору від 23.05.2007 р. за реєстровим №1089, майна що належить ОСОБА_2, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 57,0 кв. м., житловою площею 34,0 кв. м., літ. А-1, до будинку належать: бутовокамінна літня кухня (Б), дерев'яний сарай (В), цегляний сарай (Г), дерев'яна убиральна (Д), дворові споруди (1-3, К).

Встановлено початкову ціну реалізації заставленого майна (предмета іпотеки) в розмірі не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ "Укрсоцбанк" в сумі 309791,64 (п'ятсот двадцять чотири тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним, винесене з порушенням норм процесуального права. Апелянт вказує, що неповідомлення його як відповідача у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило його передбачених ч.1 ст. 27 ЦПК України прав, зокрема надати суду свої пояснення та докази, які мають істотне значення для вирішення справи, а також передбаченого ст. 128 ЦПК України права подати суду заперечення проти позову. Також апелянт посилається на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та зазначає, що постійно проживає в будинку АДРЕСА_1, загальна площа будинку складає 57,0 кв.м., житлова площа 34,0 кв.м, іншого нерухомого житлового майна у його власності не має. Крім того апелянт наголошує, що розрахунок боргу щодо наявності грошового зобов'язання по кредиту та процентам, складений позивачем в односторонньому порядку та не є первинним документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Також апелянт вважає, що вданій справі необхідно призначити оціночно-будівельну експертизу і визначити ринкову вартість нерухомого майна.

Просить скасувати рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 його представника ОСОБА_5 та представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Стрихар А.І.,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України у чинній на даний час редакції суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 23.05.2007 р. був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-086, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 286548,37грн. під 9,9% річних, з кінцевим терміном повернення до 27.09.2012 року, а ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит та сплачувати відсотки за його користування.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 23.05.2007 р. були укладені іпотечні договори: із ОСОБА_3 іпотечний договір за реєстровим №1085, про надання в іпотеку земельну ділянку площею 0,25 00 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в с. Підмонастир Перемишлянського району Львівської області, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; з ОСОБА_2 іпотечний договір за реєстровим №1089, про надання в іпотеку житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 57,0 кв. м., житловою площею 34,0 кв. м., літ. А-1, до будинку належать: бутовокамінна літня кухня (Б), дерев'яний сарай (В), цегляний сарай (Г), дерев'яна убиральна (Д), дворові споруди (1-3, К).

Станом на 14.08.2013 року загальна сума заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-086 становить 309 791,64 грн., з яких: 285 354,42 грн. - основна сума неповернутого кредиту, 22 569,16 грн. - відсотки за користування кредитом, 1 172,36 грн. - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту за період з 14.08.2012 року по 13.08.2013 року, 649,00 грн. - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках за період з 14.08.2012 року по 13.08.2013 року, 17,25 грн. - інфляційні витрати за кредитом, 29,07 грн. - інфляційні витрати за відсотками.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

У статті 629 цього Кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України.

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами , що відповідно до розрахунку Банку загальна сума заборгованості становить 309 791грн 94 коп.(т.1 а.с.26) .

Представник Банку Стрихар А.І. визнала ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 відповідно до заяви про дострокове погашення заборгованості сплатила таку у сумі 397 660 грн.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів задовольняє клопотання представника банку про долучення до матеріалів справи доказів, наданих Банком, а саме заяви про дострокове погашення кредиту ОСОБА_3, квитанції про сплату 397 660 грн0 0коп, довідки про стан заборгованості з якої вбачається, що ОСОБА_3 виконала зобов`язання перед Банком в сумі 397 660 грн 00 коп, що перевищує суму початкової ціни реалізації заставленого майна (предмета іпотеки заборгованості ) на суму заборгованості 309791,64 та враховує їх при ухваленні рішення.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, колегія суддів дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства приходить до висновку, що позов про звернення стягнення на заставлене, згідно Іпотечного Договору від 23.05.2007 р. за реєстровим №1085, майно що належить ОСОБА_3 а саме: земельну ділянку площею 0,25 00 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в с. Підмонастир Перемишлянського району Львівської області, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та згідно Іпотечного Договору від 23.05.2007 р. за реєстровим №1089, майна що належить ОСОБА_2, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 57,0 кв. м., житловою площею 34,0 кв. м., літ. А-1, до будинку належать: бутовокамінна літня кухня (Б), дерев'яний сарай (В), цегляний сарай (Г), дерев'яна убиральна (Д), дворові споруди (1-3, К) є передчасним .

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення яким у позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 травня 2018 року.

Головуючий

Судді