Справа № 645/2694/17
Провадження № 2/645/227/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 травня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новицької Я.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача суми боргу у розмірі 282465,76 грн., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2824,66 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 04 червня 2015 року вона позичила ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 220 000,00 грн., на підтвердження чого відповідачем складено розписку, якою остання зобов'язалася повернути вказану суму до 15 серпня 2015 року. В зазначений в розписці строк відповідач свої зобов'язання не виконала, грошові кошти їй не повернула, в зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути суму боргу в розмірі 220000 гривень 00 копійок. Крім того ОСОБА_1 вказує, так як відповідач прострочив грошове зобов'язання, має сплатити позивачу суму, відповідно до ст. 625 ЦК України, що складається з наступного: 50206,03 грн. - сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з 15 серпня 2015 року до 31.05.2017 року; 12259,73 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період з 15.08.2015 р. по 22.06.2017 р., а також сплачений судовий збір в розмірі 2824 грн. 66 коп.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (вх.. №12449 від 29.05.2018 року).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень на позов не надала.

Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином .

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Так, судом встановлено, що згідно розписки, 04.06.2015 ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 220000 грн. 00 копійок, на підтвердження чого, ОСОБА_2 надав особисто розписку, згідно якої остання зобов'язалася повернути суму боргу не пізніше 15.08.2015 р. (а.с.6).

На даний час, грошові кошти відповідачем позивачу не повернуті.

Отже, між сторонами укладено простий письмовий договір позики.

Відповідно ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобов'язується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики).

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У відповідності ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка, яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить оригінал розписки, договір позики був укладений між фізичними особами.

Оригінал вищезазначеної розписки був наданий до суду позивачем, отже знаходився весь цей час у нього. Виходячи з положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання за розпискою від ОСОБА_2 на суму 220000,00 грн., повинен був повернути ОСОБА_1 оригінал розписки, або ж на вимогу відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі.

За таких обставин, з врахуванням ст. 1053 ЦК України, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 222000,00 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення суми з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Інфляційні нарахування на суму борг і відсотки річних входять до складу грошового зобов'язання, і не ототожнюються з санкціями за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань.

Прострочення сплати заборгованості за договором позики від 04.06.2015 року з 15.08.2015 року по 22.06.2017 року становить 678 календарних днів.

Суд приймає розрахунок позивача індексу інфляції, що складає: за період з 15.08.2015 року по 22.06.2017 року - 50206,03 грн. та розрахунок суми трьох процентів річних за період з 15.08.2015 року по 22.06.2017 року 12259,73 грн., як такий, що відповідає законодавству України.

Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач не тільки до встановленого у розписці терміну, але і до сьогоднішнього часу не повернув суму позики в розмірі, то з відповідача повинно бути також стягнуто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за прострочення грошового зобов'язання і три відсотка річних від суми боргу, а всього на загальну суму 282465,76 грн.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позову щодо стягнення заборгованості за розпискою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції № 0.0.791770988.1 від 22 червня 2017 року, під час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 2824,66 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на її користь.

На підставі ст.ст. 207, 526, 611, 625, 1046,1047, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 12,13,76-80, 141, 247, 259, 263-265, 280, 281, 282, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних в розмірі 282465 гривень 76 копійок (двісті вісімдесят дві тисячі чотириста шістдесят п'ять гривень сімдесят шість копійок)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) сплачені судові витрати у розмірі 2824 гривень 66 копійок.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2), місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), місце проживання: АДРЕСА_2.

Повний текст заочного рішення виготовлено 29 травня 2018 року.

Головуючий суддя -