Провадження № 22-ц/772/886/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 рокуСправа № 127/13362/13-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Сніжко О.А.,

учасники справи:

заявник (боржник) ТОВ «Академічна клініка»,

заінтересовані особи: (стягувач) ПАТ АТ «Укргазбанк», (стягувач) ТОВ «Вінукрмед», відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в м. Києві, ОСОБА_3, ( боржник) ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року, постановлену у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області (головуючий суддя Ан О.В.), дата складення повного тексту ухвали 01 лютого 2018 року,

у цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Академічна клініка» за участю заінтересованих осіб: відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Вінукрмед», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає до виконання,

встановив:

У січні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Академічна клініка» звернулося до суду із заявою, за участю заінтересованих осіб: Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінукрмед», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає до виконання.

Дана заява мотивована тим, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2013 року задоволено позов ПАТ «АКБ» Київ» до ОСОБА_4, ТОВ «Академічна клініка» про стягнення заборгованості.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2013 року скасовано.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Академічна клініка» та ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ» Київ» заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №014/10/-НКЛ від 11.08.2010 року та додатковими угодами до нього в загальній сумі 4 777 169, 70 грн.

Стягнуто з ТОВ «Академічна клініка» на користь ПАТ «АКБ» Київ» заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №014/10/-ВКЛ від 11.08.2010 року та додатковими угодами до нього в загальній сумі 39 858, 52 грн.

У задоволенні вимог ПАТ «АКБ» Київ» про стягнення 245 грн. 21 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів за кредитом та 23528 грн. 94 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ПАТ «АКБ» Київ» про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №014/10/-ВКЛ від 11.08.2010 року, заявлених до ОСОБА_4 як до поручителя за договором поруки № 014/10/-П від 11.08.2010 р., тобто як до солідарного боржника відмовлено.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року задоволено заяву ПАТ АБ « Укргазбанк».

Замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача у виконавчому провадженні № 46803376, що відкрите відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві, 11.03.2015 року на підставі виконавчого листа №127/13362/13-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 21.12.2014 року щодо стягнення з ТОВ «Академічна клініка» заборгованості в сумі 4 820 141, 05 грн. з ПАТ «АКБ» Київ» на ПАТ АБ «Укргазбанк».

Замінено стягувача при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/13362/13-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 10.12.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в сумі 4 777 169, 70 грн. з ПАТ «АКБ» Київ» на ПАТ АБ «Укргазбанк».

Між ПАТ «АКБ» Київ» та ТОВ «Академічна клініка» були укладені генеральна угода про здійснення кредитування № 014/10 від 11.08.2010 року, договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 014/10-ВЛК від 11.08.2010 року, договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 014/10-НКЛ від 11.08.2010 року.

З метою забезпечення зобов'язань ТОВ «Академічна клініка» як позичальника за вказаними договорами, між ПАТ «АКБ» Київ» та ОСОБА_5 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки від 11.08.2010 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 2019..

05 лютого 2012 року ОСОБА_5 помер, а 16 березня 2012 року ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

29 грудня 2015 року ОСОБА_3 як спадкоємцю померлого ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: нежитлової будівлі з прибудовами № 10 по вул. Пирогова в м. Вінниці та земельної ділянки площею 0,0503, яка розташована за цією ж адресою.

29 грудня 2015 року ОСОБА_3і. було зареєстровано право власності на зазначене майно.

23 червня 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» відступило права вимоги за кредитними договорами та договорами застави, поруки та іпотеки до ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив», яка в той же день відступила вказані права вимоги ТОВ «Вінукрмед».

24 червня 2016 року ТОВ «Вінукрмед» звернулося до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_7, яка здійснювала функції державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявами щодо проведення державної реєстрації права власності на вище зазначені обєкти нерухомого майна. У цей же день нею прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на зазначене майно.

На даний час предмет іпотеки належить позивачу на праві приватної власності про що наявні записи в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та ще досі значяться записи про іпотеку та обтяження забороною відчуження.

Заявник ТОВ «Академічна клініка» зазначає, що оскільки позивач вже реалізував свої права наступного іпотекодержателя за договором іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, а саме набув права власності на предмет іпотеки, всі наступні вимогам щодо виконання ТОВ «Академічна клініка» основного зобовязання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 014/10-НЛК від 11.08.2010 року та додаткових угод до нього, а також за договором про кредитної надання невідновлювальної кредитної лінії № 014/10-ВЛК від 11.08.2010 року та додаткових угод до нього, а відтак й за виконавчим листом № 127/13362/13-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 20.02.2015 року про стягнення з ТОВ «Академічна клініка» заборгованості в сумі 4 820 141, 05 грн., є недійсними.

Таким чином, оскільки, як вважає заявник, обовязок ТОВ «Академічна клініка» за даним виконавчим листом на даний момент повністю відсутній, тому просив визнати виконавчий лист від 20.02.2015 року № 127/13362/13-ц, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Академічна клініка», за участю заінтересованих осіб: Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінукрмед», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає до виконання.

Не погодившись з постановленою ухвалою від 01 лютого 2018 року, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову ухвалу, якою визнати виконавчий лист від 20.02.2015 року №127/13362/13-ц, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ТОВ «Академічна клініка» заборгованості в сумі 4 820 141, 05 грн. таким, що не підлягає виконанню повністю, а також судові витрати по справі присудити з стягувача. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, винесеною при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В судовому засіданні поведеному у режимі відео конференції представник ОСОБА_3 та ТОВ ««Академічна клініка» - ОСОБА_8 апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Заінтересовані особи представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ПАТ АБ «Укргазбанк», ТОВ «Вінукрмед» та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, тому відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року скасовано заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2013 року.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Академічна клініка» та ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ» Київ» заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №014/10/-НКЛ від 11.08.2010 року та додатковими угодами до нього в загальній сумі 4 777 169, 70 грн.

Стягнуто з ТОВ «Академічна клініка» на користь ПАТ «АКБ» Київ» заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №014/10/-ВКЛ від 11.08.2010 року та додатковими угодами до нього в загальній сумі 39 858, 52 грн.

У задоволенні вимог ПАТ «АКБ» Київ» про стягнення 245 грн. 21 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів за кредитом та 23528 грн. 94 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ПАТ «АКБ» Київ» про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №014/10/-ВКЛ від 11.08.2010 року, заявлених до ОСОБА_4 як до поручителя за договором поруки № 014/10/-П від 11.08.2010 р., тобто як до солідарного боржника відмовлено.

З метою забезпечення виконання ТОВ «Академічна клініка» зобов'язань за генеральною угодою про здійснення кредитування № 014/10 від 11.08.2010 року та в рамках цієї угоди договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 014/10-ВКЛ від 11.08.2010 року та договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 014/10-ВКЛ від 11.08.2010 року укладеним між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «Академічна клініка» 11.08.2010 року між ПАТ «АКБ «Київ» та ОСОБА_5 який виступає майновим поручителем ТОВ «Академічна клініка» було укладено іпотечний договір № 2019. Відповідно до пункту 1.2. даного договору вартість предметів іпотеки за згодою сторін становить 4118400,00 грн.

Відповідно до договору від 19.06.2015 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКБ «Київ» було укладено договір від 19.06.2015 року про передачу приймаючому банку активів і зобовязань неплатоспроможного банку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року задоволено заяву ПАТ АБ «Укргазбанк».

Замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача у виконавчому провадженні № 46803376, що відкрите відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві, 11.03.2015 року на підставі виконавчого листа №127/13362/13-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 21.12.2014 року щодо стягнення з ТОВ «Академічна клініка» заборгованості в сумі 4 820 141, 05 грн. з ПАТ «АКБ» Київ» на ПАТ АБ «Укргазбанк».

Замінено стягувача при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/13362/13-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 10.12.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в сумі 4 777 169, 70 грн. з ПАТ «АКБ» Київ» на ПАТ АБ «Укргазбанк».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2017 року за позовом ТОВ «Вінукрмед» до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог ТОВ «Академічна клініка» про звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Укрмед» відмовлено. При цьому, судом було встановлено, що згідно з договором про відступлення права вимоги ПАТ АК «Украгазбанк» відступив у повному обсязі, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» прийняв всі права заставодержателя, що існували станом на дату укладення договору в тому числі згідно акту прийому передачі відносно іпотечного договору від 11.08.2010 року , посвідченого ОСОБА_9 за реєстровим № 2019. Згідно договору 1/1 про відступлення прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» відступив у повному обсязі, а ТОВ «Вінукрмед» прийняв всі права заставодержателя, що існували станом на дату укладення договору в тому числі згідно акту прийому передачі відносно іпотечного договору від 11.08.2010 року , посвідченого ОСОБА_9 за реєстровим № 2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ТОВ «Вінукрмед» звернув стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 11.08.2010 року № 2019 укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ОСОБА_5, який виступав майновим поручителем ТОВ «Академічна клініка», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 104285649 від 19.11.2017 року.

Згідно частини 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, та матеріально-правові (зобовязання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обовязку боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою, припинення зобовязань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо наявні обставини, згідно яких обовязок боржника припинений.

Разом з тим, перелік матеріально-правових підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

20.02.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист про стягнення з ТОВ «Академічна клініка» на користь ПАТ «АКБ «Київ», на даний час правонаступником якого є ТОВ «Вінукрмед» боргу в розмірі 4820141,05 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_10 11.03.2015 року відкрито виконавче провадження № 46803376 на підставі виконавчого листа №127/13362/13-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 20.02.2015 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Академічна клініка», суд першої інстанції встановив та виходив з того, що як заявник зазначає про те що обовязок ТОВ «Академічна клініка» за виконавчим листом №127/13362/13-ц від 20.02.2015 року про стягнення заборгованості на суму 4820141,05 грн. відсутній, оскільки стягувач вже реалізував своє права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника.

Проте, суд місцевий суд обґрунтовано не погодився з таким твердженням заявника, оскільки відповідно до пункту 1.2 договору іпотеки вартість предметів іпотеки за згодою сторін становить 4 118 400, 00 грн., а заборгованість перед кредитором же на даний час становить 4 820 141, 05 грн. Суду не надано доказів повного погашення боргу та не надано доказів, що вартість майна переданого в іпотеку співмірне з наявною заборгованістю ТОВ «Академічна клініка».

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні докази того, що виконавчий лист №127/13362/13-ц виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 20.02.2015 року, який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, видано помилково чи обов'язок боржника за вказаним виконавчим листом відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність передбачених ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Також судом вірно зазначено те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Згідно зі статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Отже, задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації гарантованого права на суд.

Апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції та постановленою ним ухвалою, оскільки визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним у поданій заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, та не спростовують висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині ухвали, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з правильним висновком місцевого суду щодо їх оцінки.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 зазначеного Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції вірно встановив та виходив з того, що не дивлячись на те, що стягувач вже реалізував своє права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника обовязок ТОВ «Академічна клініка» за виконавчим листом №127/13362/13-ц від 20.02.2015 року про стягнення заборгованості на суму 4 820 141, 05 грн., разом з тим, відповідно до пункту 1.2 договору іпотеки вартість предметів іпотеки за згодою сторін становить 4 118 400, 00 грн., а заборгованість перед кредитором же на даний час становить 4820141,05 грн. Проте, суду не надано доказів повного погашення боргу та не надано доказів, що вартість майна переданого в іпотеку співмірне з наявною заборгованістю ТОВ «Академічна клініка».

Не може погодитись апеляційний суд з доводами апеляційної скарги про те, що як вважає заявник, так як позивач по справі вже реалізував права іпотекодержателя за договором іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, а саме набув право власності на предмет іпотеки, тому згідно ч. 4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» є недійсними всі його наступні вимоги щодо виконання ТОВ «Академічна клініка» основного зобовязання за договорами про надання невідновлювальної кредитної лінії та додаткових угод до них, а відтак за виконавчим листом № 127/13362/13-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 20.02.2015 року стягнення заборгованості в сумі 4 820 141, 05 грн. проводилося за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 014/10/-НКЛ від 11.08.2010 р. та додаткових угод до нього, а також договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 014/10/-ВКЛ від 11.08.2010 р. та додаткових угод до нього, оскільки такі твердження заявника є помилковими, безпідставними та необґрунтованими через неправильне розуміннями та трактування даних вимог Закону.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що виконавчий лист №127/13362/13-ц виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 20.02.2015 року, який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, видано помилково чи обов'язок боржника за вказаним виконавчим листом відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду наведеного судова колегія апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційний суд повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та переконаний, що доводи апеляційної скарги, наведені на її обґрунтування, їх не спростовують і не дають підстав для висновку про незаконність та необґрунтованість ухвали, постановлення її при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим на підставі статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_2

Судді : /підпис/ ОСОБА_11

/підпис/ ОСОБА_12

Згідно з оригіналом: