Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 316/289/16Головуючий у 1-й інстанції Вільямовська Н.О.
Пр. № 22-ц/778/1370/18Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив розірвати шлюб з ОСОБА_2

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що з 08.09.1990 року перебуває з останньою у шлюбі, про що Дніпрорудненською міськрадою Запорізької області зроблено актовий запис № 167. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Просив розірвати шлюб, оскільки шлюбні стосунки між ними припинені з серпня 2009 року, у звязку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння. Відповідач фактично створила іншу сімю. На даний час шлюбні стосунки не поновлені, шлюб носить формальний характер. Сторони спільне господарство не ведуть.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 01 березня 2016 року (а.с. 9) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача відкрито.

Заочним рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року (а.с. 25) позов позивача у цій справі задоволено.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 квітня 2017 року (а.с. 70) вищезазначена заочне рішення суду першої інстанції у цій справі скасовано в порядку задоволення заяви відповідача про його перегляд, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року (а.с 133) позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Шлюб, зареєстрований 08.09.1990 року Дніпрорудненською міськрадою Запорізької області, актовий запис № 167, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвано.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 147-149) просила рішення суду першої інстанції змінити в частині виключення з мотивувальної частини рішення речення щодо «припинення шлюбних стосунків з серпня 2009 року, у звязку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння. Відповідачка фактично створила іншу сімю».

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, його нормами має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 23 березня 2018 року (а.с. 191), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 194).

Позивач ОСОБА_3 через свого представника подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 у цій справі (а.с. 199-204).

У судове засідання 17 травня 2018 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи, у тому числі відповідач ОСОБА_2 через свого представника за довіреністю (а.с. 140) ОСОБА_4, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.с. 198), відповідач ОСОБА_2 та представник останньої не зявилась, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційному суду електронною поштою заяву (а.с. 214), в якій просила розглядати дану справу апеляційним судом за її відсутністю, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд ухвалив заяву відповідача ОСОБА_2 задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останньої та її представника за присутністю позивача ОСОБА_3 та його представника за договором адвоката (а.с. 74) ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, які у тому числі на запитання апеляційного суду наполягали на тому, що шлюбні стосунки сторін були припинені саме з серпня 2009 року, коли відповідач, як дружина позивача, виїхала за межі України, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні; надати докази того, що відповідач ОСОБА_2 фактично створила іншу сімю і що саме це стало у тому числі підставою для розірвання шлюбу сторін у цій справі, не можуть; перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1)… змінити рішення (п. 2).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для …зміни рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права… Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача про розірвання шлюбу у цій справі у повному обсязі, керувався ч. 2 ст. 112 СК України, ст.ст. 208, 212-215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись частково з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 і лише в оскаржуємій частині.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року включно, тобто чинних на час постановлення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі (08 серпня 2017 року).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, судом першої інстанції в оскаржуємому рішенні було зазначено дату припинення шлюбних стосунків сторін (з серпня 2009 року) та підстави для розірвання шлюбу (у звязку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння. Відповідачка фактично створила іншу сімю), на яких наполягав позивач у своєму позові у цій справі у суді першої інстанції та з якими не погоджується фактично лише на стадії апеляційного перегляду цієї справи на теперішній час відповідач ОСОБА_2

Оскільки, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 після того, як примирення сторін у цій справі, як подружжя, протягом строку, який надавався подружжю судом першої інстанції у цій справі (а.с. 123), не відбулося, подала суду першої інстанції у цій справі заяву (а.с. 125), в якій просила розглядати дану справу судом першої інстанції без її участі, проти позову не заперечує.

Ця заява відповідача ОСОБА_2 не містила будь-яких зауважень відповідача, зокрема щодо невизнання нею дати припинення шлюбних стосунків сторін (з серпня 2009 року) чи підстав для розірвання шлюбу (у звязку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння. Відповідачка фактично створила іншу сімю).

Тому, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 174 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, міг прийняти до уваги вищезазначену заяву відповідача та вважати останню такою, що свідчить про визнання відповідачем позову позивача у цій справі у повному обсязі.

Але це не заважало суду першої інстанції на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, зясовувати, встановлювати та встановити дійсні дату припинення шлюбних стосунків та дійсні причини (підстави) розірвання шлюбу сторін у цій справі з метою повного та всебічного розгляду цієї справи на підставі всіх наявних у справі доказів сторін.

Оскільки, на виконання вимог ст. 112 ч. 1 СК України суд першої інстанції мав зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 ч. 2 СК України).

Судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін у цій справі неможливо.

Проте, суд першої інстанції помилково вважав доведеною у цій справі причину (підставу) розірвання шлюбу сторін у цій справі, зазначену позивачем в його позові у цій справі, а саме: «відповідачка фактично створила іншу сімю».

Оскільки, належні, допустимі докази останнього у цій справі відсутні, стороною позивача не надані.

Тому, висновок суду першої інстанції у цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 60 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року (аналог ст. 81 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

В силу вимог ст. 10 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Позивач ОСОБА_3 не надав суду першої інстанції у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів того, що станом на дату подачі ним вищезазначеного позову у цій справі (у лютому 2016 року) та на дату розгляду цієї справи судом першої інстанції (08 серпня 2017 року) відповідач ОСОБА_2 фактично створила іншу сімю і що саме це стало підставою для розірвання їх шлюбу.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги відповідача.

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були надані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Однак, позивачем ОСОБА_3 у цій справі не було надано апеляційному суду доказів, передбачених ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, на підтвердження саме причини (підстави) розірвання шлюбу сторін у цій справі того, що станом на дату подачі ним вищезазначеного позову у цій справі та на дату розгляду цієї справи судом першої інстанції відповідач ОСОБА_2 фактично створила іншу сімю.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Тому, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково; рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року у цій справі в оскаржуємій частині змінити в частині, виключивши з мотивувальної частини рішення підставу розірвання шлюбу «відповідачка фактично створила іншу сімю»; в решті рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині слід залишити без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим, так як відповідач ОСОБА_2 не спростувала у цій справі належним, допустимими доказами те, що припинення шлюбних стосунків сторін у цій справі відбулось з іншої дати, ніж з серпня 2009 року її виїзду за межі України (а.с. 59-60), де вона мешкає по теперішній час, а також, що підставою для розірвання шлюбу сторін у цій справі є не втрата почуття кохання та взаєморозуміння, хоча б з боку позивача у цій справі, а щось інше.

Будь-які описки в оскаржуємому рішенні суду першої інстанції у цій справі не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі, а можуть бути виправлені у подальшому за ініціативою суду чи за заявою учасників справи судом першої інстанції в порядку ст. 269 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Встановлено, що оскаржуємим рішенням суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, повязаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою осіб, які беруть участь у справі, в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Керуючись ст. ст. 10 ч. 4, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 12, 141, 368, 371 372, 374, 376, 381-384, п.п.8, 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року у цій справі в оскаржуємій частині змінити в частині, виключивши з мотивувальної частини рішення підставу розірвання шлюбу «відповідачка фактично створила іншу сімю».

В решті рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині залишити без змін.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складений 25.05.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_6ОСОБА_7