АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22вк/774/35/18 Справа № 774/101/18 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Дніпро

31 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Куценко Т.Р.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27 лютого 2018 року у справі №49/2018 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27 лютого 2018 року стягнуто з ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованості за договором № SAMDN0047 від 31 травня 2011 року в сумі 31 632, 95 грн. та витрат по оплаті третейського збору у сумі 1 360,00 грн.

03 травня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Апеляційного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27 лютого 2018 року у справі №49/2018 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що вказаним рішенням третейського суду було задоволено позов про стягнення з відповідача заборгованості на користь банку, але станом на день подання даної заяви рішення в добровільному порядку не виконано, будь-яких дій щодо погашення заборгованості позичальником не здійснено.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції в яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлений у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України, що підтверджується звітом про надсилання на офіційну електрону адресу банку судової повістки-повідомлення, який долучений до матеріалів справи. Учасники справи у судове засідання не зявились про наявність поважних причин неявки суд не повідомили.

Дослідивши заяву, суд приходить до висновку про відмову у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Зі змісту вказаної вище анкети-заяви вбачається, що відповідач надав згоду на те, що дана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

За умовами договору про надання банківських послуг ОСОБА_2 отримав встановлений кредитний ліміт на платіжну банківську картку Універсальна.

Відповідно до п. 1.1.7.30 Умов та Правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, сторони домовились, що усі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного Договору та інших договорів між Банком та Клієнтом або у зв`язку з ними, у тому числі такі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення або визнання дійсними, підлягають вирішенню в одному із зазначених судів (за вибором сторони, яка ініціює звернення до суду): Постійно діючий третейський суд при Асоціації „Дніпровський банківський союз (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 60/62; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею); Постійно діючий третейський суд при Асоціації „Юридичні компанії України (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети „Правда, буд. 29, оф.413; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею); суд загальної юрисдикції. Сторони домовились, що усі спори стосовно визнання даного Договору та інших Договорів між Банком та Клієнтом недійсними підлягають вирішенню в одному із зазначених судів (за вибором сторони, яка ініціює звернення до суду): Постійно діючий третейський суд при Асоціації „Дніпровський банківський союз (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 60/62; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею); Постійно діючий третейський суд при Асоціації „Юридичні компанії України (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети „Правда, буд. 29, оф.413; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею); суд загальної юрисдикції.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27 лютого 2018 року (номер третейської справи 49/2018) стягнуто з ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованості за договором № SAMDN0047 від 31 травня 2011 року в сумі 31 632, 95 грн. та витрат по оплаті третейського збору у сумі 1 360,00 грн., а всього 32 992, 95 грн. Вказане рішення третейського суду набрало законної сили.

За положеннями ст. 17 ЦПК України одним зі способів захисту прав суб'єктів цивільних правовідносин є звернення до третейських судів.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на ОСОБА_3 України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ОСОБА_3 набрав чинності 12 березня 2011 року.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту справ споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. ОСОБА_4 регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 16, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими субєктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

Незалежно від предмета й підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-2712цс15.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» було ухвалено 27 лютого 2018 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Пунктом 2 ч.1 ст.486 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

При вирішенні питання щодо підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд враховує, що рішення третейського суду, яке предявлено до компетентного суду для примусового виконання, ухвалено після внесення змін до Закону «Про третейські суди», а виходячи з характеру спірних відносин, що були предметом спору у третейському суді, які стосуються стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, ці відносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», тому дана справа не підвідомча третейському суду відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди».

Таким чином, слід відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27 лютого 2018 року.

Керуючись ст.ст. 485, 486, 487 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27 лютого 2018 року у складі судді Згоніка Сергія Володимировича про стягнення з ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованості за договором № SAMDN0047 від 31 травня 2011 року в сумі 31 632, 95 грн. та витрат по оплаті третейського збору у сумі 1 360,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Т.Р. Куценко