Провадження № 2-в/522/7/18
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу про відновлення втраченого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-10058/07 за позовом ОСОБА_1 до ОМР про визнання права власності на нерухоме майно - підвальне приміщення площею 29,2 кв.м. у будинку АДРЕСА_1

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2007 року у вказаній справі.

Згідно архівної довідки, матеріали цивільної справи № 2-10058/07 в архіві Приморського районного суду м. Одеси на зберіганні відсутні. З огляду на це Приморським районним судом м. Одеси ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року (с. Шенцева О.П.) було відмовлено у відновленні втраченого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності (т.2, а.с.9-10).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 23.03.2018 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Після авто розподілу справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.. Ухвалою суду від 04.05.2018 року була прийнята до розгляду.

У судовому засіданні від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява про відвід головуючому судді, вважає, що є підстави для відводу головуючого судді у справі - Домусчі Л.В. з огляду на таке. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року (с.Шенцева О.П.) було відмовлено у відновленні втраченого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності. Постановою апеляційного суду Одеської області від 23.03.2018 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду. Після авторозподілу справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.. Суддя Домусчі Л.В. брала участь у справі про відновлення втраченого судового провадження цивільної справи № 2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності. За наслідком розгляду вказаного питання 14.12.2016 року суддею Домусчі Л.В. ухвалено рішення, яким частково відновлено втрачене судове провадження у справі №2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення в частині відновлення рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого 28.12.2007 року. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.09.2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2016 року скасовано; закрито провадження з розгляду питання про відновлення втраченого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Таким чином, з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань на необ'єктивність та неупередженість головуючої судді, а також звинувачень у заінтересованості у результатах розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючої судді, вважає, що головуючий суддя Домусчі Л.В. вже висловила свою думку щодо відновлення втраченого провадження в аналогічній справі та достатності доказів для чіткого відновлення судового провадження, між тими самими сторонами, за апеляційною скаргою тієї ж самої особи, проте ця ухвала скасована апеляційним судом, а тому, на думку представника, суддя не може брати участі у розгляді даної справи. Просив дане питання розглянути за його відсутності.

Від представника ОСОБА_2 та представника Одеської міської ради надійшли до суду заяви, згідно яких просили дане питання вирішити за їх відсутності. Крім того, висловили думку про необґрунтованість заяви про відвід судді та просили відмовити.

Дослідивши подану заяву про відвід, суд приходить до НАСТУПНОГО ВИСНОВКУ.

Згідно ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За умовами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Між тим, викладені представником ОСОБА_1 обставини не знайшли належного підтвердження за розглядом даної заяви, будь-яких доказів щодо заінтересованості судді у розгляді даної справи з боку заявника не надано; також не вбачається конфліктних взаємовідносин по цій справі. Представником заявника не надано жодного допустимого, належного, достовірного та достатнього доказу, які б підтверджували наявність підстав для відводу судді у зв'язку з неупередженістю.

При цьому, суд враховує, що у провадженні судді перебувала справа про відновлення втраченого судового провадження цивільної справи № 2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності. За наслідком розгляду вказаного питання 14.12.2016 року суддею Домусчі Л.В. ухвалено рішення, яким частково відновлено втрачене судове провадження у справі №2-10059/07 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення в частині відновлення рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого 28.12.2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.09.2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2016 року скасовано; закрито провадження з розгляду питання про відновлення втраченого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Між тим, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу.

Суд вважає, що не згода представника з результатом розгляду іншої цивільної справи не свідчить про наявність обставин сумніватись в неупередженості головуючого та конфліктної ситуації.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, вивчивши мотиви, наведені заявником у заяві про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви у силу ч.4 ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні правові підстави для зупинення провадження по справі та передачі заяви до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В..

Керуючись: ст. ст. 36, 39, 40, 258-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження по справі про відновлення втраченого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності, протягом двох днів для вирішення питання відповідно до ст. 40 ЦПК України.

Заяву передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області.

Суддя: Л.В. Домусчі