Справа № 333/2516/18
Пр. № 2/333/1656/18
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

21.05.2018 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини згідно з Законом України «Про внесення змін щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

17.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 із вище вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2008 року, який розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2012 року. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем. На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2011 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2011 року і до досягнення донькою повноліття. Дане рішення набуло законної сили 07.10.2011 року. На даний час в законодавстві відбулися зміни, а саме те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на зазначене, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2011 року по справі № 2-3557/11 та збільшити розмір аліментів і стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цього позову до суду до повноліття дитини.

Вивчивши подану позовну заяву, суддя вказує на таке.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, суд звертає увагу позивача, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів та внесені зміни, зокрема, до ст. 181-184 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Однак, позивачем вимоги щодо збільшення розміру аліментів на утримання дитини у розумінні ст. 192 СК України не заявлені.

З заявлених вимог вбачається, що позивач не ставить питання про збільшення самого розміру стягнутих аліментів, а лише заявляє про збільшення мінімального розміру аліментів, який передбачений ч. 2 ст. 182 СК України у звязку з прийняттям Закону України № 4928 від 17.05.2017 року з 30% на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сімейним кодексом України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв'язку зі змінами в законодавстві, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв'язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, на який посилається позивач.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Порядок стягнення аліментів визначається Законом України «Про виконавче провадження», Сімейним кодексом України, Інструкцією з організації примусового виконання рішень та іншими нормативними актами.

Згідно зі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Суд звертає увагу позивача, що у разі її незгоди із діями державного виконавця щодо стягнення присудженого розміру аліментів, їй слід звертатися до суду із відповідною скаргою. Порядок оскарження дій або бездіяльності державного виконавця врегульовано нормами розділу VII ЦПК України.

У даному випадку суд приходить до висновку, що у відкритті провадження по справі слід відмовити, оскільки позивачем не заявлено вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дитини у розумінні ст. 192 СК України, а зміна законодавства в частинні визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2, 3 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше пяти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 186 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини згідно з Законом України «Про внесення змін щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів в порядку, встановленому статтею 354 ЦПК України.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик