Справа №461/4926/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Чорненької К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України ( 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) до ОСОБА_1 (79011, м. Львів, вул. Болгарська, 3/7) про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (на далі МТСБУ) звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 50000,00 грн. відшкодування в порядку регресу та 1600,00 грн. судового збору.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 20.05.2015 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ГАЗ», д.н.з. А28350Н, яким керував ОСОБА_1 та «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2. У результаті наїзду автомобіля марки «ГАЗ» спричинено технічні пошкодження автомобілю марки «Skoda». Постановою Галицького районного суду м. Львова від 12.06.2015 р. у справі №461/6056/15-п ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дане судове рішення має преюдиціальне значення для даної справи. Власник автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2 09.07.2015р. звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування заподіяної шкоди, оскільки відповідальність водія «ГАЗ», д.н.з. А28350Н не була застрахована. Відповідно до Висновку №141 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 від 18.06.2015р., вартість відновлювального ремонту становить 58 480,09 грн. Відповідно до довідки №1 від 21.07.2015 р. розмір відшкодування шкоди ОСОБА_2 з фонду захисту потерпілих становить 50000 грн.

На підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №4162 від 12.08.2015 р. позивачем 13.08.2015 р. було сплачено ОСОБА_2 50000 грн. страхового відшкодування, що підтверджено копією платіжного доручення №44162 від 13.08.2015 р. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з тим, що відповідальність водія ТЗ «ГАЗ», д.н.з. А28350Н, не була застрахована, і потерпілий звернувся до МТСБУ і МТСБУ відповідно до чинного законодавства виплатило йому страхове відшкодування, набувши, відповідно, право вимоги, яке потерпіла особа мала до особи, відповідальної за завдані збитки у розмірі виплаченого відшкодування. Тому МТСБУ звернулось до Відповідача з листом №3/1-05/22633 від 13.08.2015р. з проханням виплатити 50 840,00 грн. загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди. Проте, на день подачі позову дана заборгованість не погашена.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи те, що провадження у справі відкрито 20.07.2018 р., тобто до моменту набрання чинності цією редакцією Кодексу, тому суд вирішує подану заяву за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме із застосуванням п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (в редакції з 15.12.2017 р.)

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, однак 09.11.2017 р. подав заяву, в якій просив проводити розгляд у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Крім цього, представник позивача ОСОБА_4 01.03.2018 р. подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними по справі матеріалами, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце судового засідання, яке призначалось на 07.08.2017р., 19.09.2017 р., 17.10.2017 р., 10.11.2017 р., 11.12.2017 р.,24.01.2018 р. повідомлявся судовою повісткою за останнім відомим місцем проживання. Однак, повідомлення повернулися до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, місце реєстрації відповідач ОСОБА_1 знятий з реєстрації у м.Львові по вул. Болгарська, 3/7. Тому відповідач ОСОБА_1, місцеперебування якого невідоме, викликався в судове засідання на 17.04.2018 р. та на 17.05.2018 р. через оголошення на офіційному сайті веб-сайті судової влади України за веб-адресою http://gl.lv.court.gov.ua.

Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 20.05.2015 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ГАЗ», д.н.з. А28350Н, яким керував ОСОБА_1 та «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2. У результаті наїзду автомобіля марки «ГАЗ» спричинено технічні пошкодження автомобілю марки «Skoda».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 12.06.2015 р. у справі №461/6056/15-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з постанови суду, ОСОБА_1 20.05.2015 року о 09.15 год. в м. Львові на вул. Кн.Ольги,5а, керуючи автомобілем марки «ГАЗ» д.н.з. А2835ОН, не вибрав безпечнї швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, завдавши йому технічних пошкоджень. /а.с.7/.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає.

Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою

цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно положень п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2015 р. власник автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування заподіяної шкоди, оскільки відповідальність водія ««ГАЗ», д.н.з. А28350Н не була застрахована./а.с.8/

Відповідно до Висновку №141 від 18.06.2015 р. експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту становить 58480,09 грн. /а.с.9-20/.

Відповідно до довідки №1 від 21.07.2015 р. розмір відшкодування шкоди

ОСОБА_2 з фонду захисту потерпілих становить 50000 грн. /а.с.27/.

На підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №4162 від 12.08.2015 р. позивачем було сплачено ОСОБА_2 50000 грн. страхового відшкодування, що підтверджено копією платіжного доручення №4162 від 13.08.2015 р. /а.с.22, 23/.

Пунктом 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що МТСБУ звернулось до Відповідача з листом №3/1-05/22633 від 13.08.2015 р. з проханням виплатити 50840 грн. загального розміру витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди. /а.с.24/. Однак, вказана сума відповідачем в добровільному порядку виплачена не була.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1600 грн. /а.с.1/, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 258,259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, суд, законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України ( 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) до ОСОБА_1 (79011, м. Львів, вул. Болгарська, 3/7) про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регрессу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 50000 грн. відшкодування у порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 1600 грн. судового збору.

Повний текст ссудового рішення складений 23.05.2018 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Радченко В.Є.