Справа № 573/361/18
Номер провадження 2/573/193/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИкраїни

22 травня 2018 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну частку (пай) розміром 4,66 умовних кадастрових гектар із земель САПТЗТ "Бобрицьке", яка розташована на території Бобрицького старостату Миколаївської селищної ради. У встановленому законом порядку вона та син ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Її син ОСОБА_3 на спадщину, що залишилася після смерті батька не претендує, не бажає її оформлювати та не заперечує проти визнання за нею права власності на зазначену земельну частку (пай). З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, яка у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) відмовила у зв'язку з тим, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельні частку (пай). Вказаний сертифікат був втрачений. Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, останній направив суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача - Миколаївської селищної ради у судове засідання не з'явився, голова селищної ради Ігнатьєв І.А. направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 листопада 1970 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 11).

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився відповідач ОСОБА_3, батьками якого записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а. с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все його майно та майнові права.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру в Білопільському районі Сумської області від 27 лютого 2018 року, згідно розпорядження Білопільської райдержадміністрації від 12 серпня 1996 року №239, ОСОБА_3 був виданий сертифікат серії НОМЕР_3 03 вересня 1996 року на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів у землях САПТЗТ «Бобрицьке», що розташована на території Бобрицької сільської ради. Вказаний сертифікат виданий на руки (а. с. 19).

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Сумської області від 02 лютого 2018 року №39 ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року постійно проживав в АДРЕСА_1 На момент смерті разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_1, син ОСОБА_3, онука ОСОБА_6, онука ОСОБА_7 Заповіт від імені ОСОБА_3 виконавчим комітетом Іваницької сільської ради не посвідчувався (а. с. 5).

07 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_3 склав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про те, що він не претендує на спадщину, яку він прийняв за законом після смерті батька ОСОБА_3, та не заперечує проти визнання права власності на все спадкове майно за ОСОБА_1 (а. с. 8).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 13 березня 2018 року №51203067 спадкова справа після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не заводилася (а. с. 37).

На даний час позивач ОСОБА_1 має намір оформити право власності на зазначену вище земельну частку (пай), що залишилася після смерті чоловіка, у зв'язку з чим звернулася до нотаріуса, але в оформленні спадщини їй було відмовлено, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачений (а. с. 12, 27).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3, як спадкоємці першої черги, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, при цьому відповідач ОСОБА_3 у строк, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, не заявляв про відмову від прийняття спадщини взагалі або на користь іншого спадкоємця за законом, а його заява про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 складена після закінчення строку для прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкове майно, а отже права ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на спадкове майно, що залишилося після померлого ОСОБА_3 є рівними.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ "Бобрицьке" розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Бобрицького старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: 42120, Сумська область, Недригайлівський район, село Іваниця, до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, , місце знаходження: 41854, Сумська область, Білопільський район, селище міського типу Миколаївка, Бульвар Свободи, будинок 2, ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 42120, Сумська область, Недригайлівський район, село Іваниця про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованою та проживаючою за адресою: 42120, Сумська область, Недригайлівський район, село Іваниця, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ "Бобрицьке", розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, розташовану на території Бобрицького старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 03 вересня 1996 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя