Справа № 509/780/18
29 травня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" про захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним,-
В березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю « Єврокар Україна» про захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним, в якому просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 728 від 04 квітня 2017 року та стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти в розмірі 12 568 (дванадцять тисяч п"ятсот шістдесят вісім) гривень 50 копійок.
04 квітня 2017 року між ним та ТОВ « Єврокар Україна» було укладено договір фінансового лізингу № 728, предметом якого є надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки/моделі ZAZ Sens на суму 6601,10 дол. США, гривневий еквівалент вартості автомобіля становить 179 550 грн. З метою отримання вказаного автомобіля позивач сплатив 12 568, 50 грн. Договір лізингу № 728 від 04 квітня 2017 року нотаріально не посвідчувався. Крім того, позивач вважає, що вказаний договір не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує його права та не спрямований на реальне настання правових наслідків, був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики.
За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.
В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвлення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про дату, часта місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 04 квітня 2017 року між ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу № 728.
Згідно п. 1.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.3.2 договору, лізингодавець (ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА») зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування лізингоодержувачу предмет лізингу, а лізингоодержувач ОСОБА_1 зобов'язується прийняти предмет лізингу і належним чином використовувати його за призначенням.
Пунктом 1.1 договору передбачено, що предметом фінансового лізингу по даному договору є автомобіль ZAZ SENS.
Відповідно до п. 1.2 договору вартість предмету лізингу на момент укладення даного договору зазначається у даному договорі та додатку № 1.
Згідно з пунктом 8.2. договору вартість предмета фінансового лізингу на момент укладення договору складає становить 6601, 10 доларів США. На дату укладання цього договору, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 179 550,00 грн.
Відповідно до п. 3.1.2., 4.1. договору лізингодавець зобов'язаний передати придбаний для лізингоодержувача предмет лізингу не пізніше 90 календарних днів з дати отримання на поточний рахунок наступних платежів: комісії за організацію договору, авансовий платіж, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності, оплатити різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 даного договору , з урахуванням умов викладених у п. 1.7 ст. 1 даного договору.
Пунктом 5.1. договору сторони передбачили, що з дати підписання акту приймання-передачі лізингоодержувач має право користуватися предметом лізингу згідно з його звичайним призначенням.
Згідно вимог ч. 2 ст. 806 ЦК Українидо договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлі - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Порядок нотаріального посвідчення договору лізингу транспортних засобів за участю фізичної особи передбачений також п. 3.12 Глави 5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.215, ч. 2 ст. 216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
Оскільки спірний Договір на порушення вимогст. 799 ЦК України нотаріально не посвідчений, тому у відповідності вимог ст. 220 ЦК України він є нікчемним.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача, а тому є підстави для визнання договору фінансового лізингу № 728 від 04 квітня 2017 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» та ОСОБА_1 недійсним.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, в договорах позивача з відповідачем не було зазначено істотні умови, а саме такі, як: строк, розмір лізингових платежів.
Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів"містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.
Так, за змістом частини пятої цієї норми Закону у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.
Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).
Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.
Аналізуючи нормустатті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті3, частина третя статті509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).
Зі змісту спірного договору фінансового лізингу № 728 вбачається, що сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля, специфікацій та умов, графіку сплати лізингових платежів.
Отже, врахувавши в системному зв'язку норми чинного законодавства, які регулюють відносини в сфері фінансового лізингу, та обставини справи, зокрема те, що між сторонами було укладено цивільно-правовий договір без дотримання усіх передбачених чинним законодавством вимог, суд вважає, що відповідачем не надано доказів на спростування обставин, які виклав позивач.
Беручи до уваги всі вищевикладені обставини, суд вважає, що укладений 04 квітня 2017 року договір між ОСОБА_1 та ТОВ "ЄВРОКАР УКРАЇНА", є недійсним у відповідності до вимог статті 227 ЦК України з моменту його вчинення, внаслідок чого позивачу в порядку застосування статті 216 ЦК України слід повернути всі сплачені на виконання цього договору кошти в загальній сумі 12 568 (дванадцять тисяч п"ятсот шістдесят вісім) гривень 50 копійок шляхом їх стягнення з відповідача.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264-265, 280- 282 ЦПК України, ст. ст. 203, 215,216, 220, 227, 236, 799, 806, 807, 808 ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про захист прав споживачів», суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" про захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним - задовольнити.
Визнати договір Фінансового лізингу № 728 від 04 квітня 2017 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" та ОСОБА_1 недійсним.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
С Суддя В. К. Кочко