Номер провадження: 22-ц/785/4365/18
Номер справи місцевого суду: 501/1954/17
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2017 року (суддя Пушкарський Д.В.)

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення грошових коштів, в якому просив: стягнути з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 68818,15 грн.; стягнути з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь позивача три проценти річних у розмірі 19556,55 грн.; стягнути з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь позивача моральну шкоду у розмірі 27861 грн., посилаючись на те, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 жовтня 2015 року стягнуті з відповідача грошові кошти на користь позивача. Рішення суду набрало законної сили.

Судовим рішенням розірвано договір державного акту про проведені електроні торги щодо придбання автомобіля, стягнуто грошові кошти за товар, інфляційні втрати, 3 відсотки річних і понесені судові витрати.

Також судовим рішенням встановлено, що відповідач порушив права позивача, як споживача, оскільки не передав йому проданий товар, в зв'язку з чим позивач має право на отримання компенсації, оскільки відповідач не сплатив належну суму грошових коштів позивачу.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлялися, справа розглянута судом в заочному порядку.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення грошових коштів задоволений повністю. Стягнуто з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати у розмірі 68818 грн. 15 коп., три проценти річних у розмірі 19556 грн. 55 коп., та моральну шкоду у розмірі 27861 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким, посилаючись на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області зазначає, що суд неналежним чином дослідив усі обставини справи, що призвело до винесення незаконного рішення, а тому вважає, що рішення суду підлягає скасуванню.

У відзиві ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню, вважає, що судом при розгляді справи не порушені вимоги закону, а тому просить рішення суду залишити без змін.

В порядку п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Справу розглянуто апеляційним судом, відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 цього Кодексу без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 26.08.2014 року державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було проведено електронні торги щодо реалізації рухомого майна автомобіля марки Audi, модель Q7, тип легковий універсал, 2007 р. випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі (кузова, рама) НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, видане РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 р. За результатами електронних торгів було складено протокол №2246 від 26.08.2014 р., яким визнано переможцем позивача (а.с.9-10).

На підставі вказаного протоколу позивач сплатив за товар на рахунок відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 278616 грн. та на рахунок Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 14664 грн.

12.09.2014 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області складено акт, в якому зазначено, що позивач є переможцем електронних торгів і придбав зазначене рухоме майно - вищевказаний автомобіль (а.с.11).

22.09.2014 р. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області складено акт, яким встановлено, що виходом державного виконавця за адресами боржника ОСОБА_4 АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, ні боржника, який відповідав за зберігання Товару, ні самого Товару не виявлено. Окрім цього, відповідачем було повідомлено позивача, що відповідальному зберігачу (боржнику) була направлена Вимога щодо передання товару за вих. №03-9813 від 12.09.2014 р.

Позивач письмово вимагав видати йому придбаний товар, на що отримав відповідь у формі листа ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області №03-9971 від 23.09.2014 р., у якому зазначалося, що придбаний товар не може бути передано.

У травні 2015 року позивач звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с.28-30) до відповідача і ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з вимогами розірвати договір у формі акту державного виконавця про проведені електронні торги від 12.09.2014 р. щодо придбання рухомого майна автомобіля марки Audi, модель Q7, тип легковой універсал, 2007 р. випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі (кузова, рама) НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, видане РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 р.; стягнути з відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області на користь позивача грошові кошти у розмірі 278616 грн., інфляційні витрати у розмірі 114724,78 грн., 3 % річних у розмірі 5312,79 грн.; стягнути з ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на користь позивача 14664 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.10.2015 року (а.с.14-21), яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.07.2017 року (а.с.22-27), зазначений позов було задоволено в повному обсязі (справа № 501/2461/15-ц).

Зазначеним судовим рішенням у справі встановлено, що відповідач порушив права позивача, як споживача, оскільки не передав йому проданий товар. Судом було також застосовано, зокрема, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок ціни позову у справі № 501/2461/15-ц, було складено станом на 14 травня 2015 року (інфляційні втрати - по квітень 2015 року включно).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд виходив з того, що у справі №501/2461/15-ц про розірвання договору у формі акту державного виконавця про проведені електронні торги від 12.09.2014 р. щодо придбання рухомого майна автомобіля, судом було встановлено, що права позивача порушені, стягнуто грошові кошти, які він сплатив у вигляді попередньої оплати за товар, а також стягнуто інфляційні втрати і 3 проценти річних від простроченої суми станом на подачу позову у травні 2015 року, а тому позивач має право на отримання відповідної компенсації (інфляційних втрат і 3 процентів річних), починаючи з 15.05.2015 року (інфляційні втрати - починаючи з 1 травня 2015 року) по день подачі позову, оскільки відповідач до того моменту не сплатив позивачу належну суму грошових коштів.

Крім того, відповідач визнав, що не сплатив позивачу грошові кошти згідно судового рішення від 16.10.2015 року.

Згідно з п.1 Розділу 1 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 №656/5 (далі - Порядок), що був чинний станом на 12.09.2014 року, електронні торги - прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі.

Відповідно до п.4 Розділу 8 Порядку, Після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги або акт про реалізацію предмета іпотеки і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Відповідно до п.8 Розділу 8 Порядку, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з п.9 Розділу 8 Порядку, у разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Цей акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.

Отже, фактично даний Акт державного виконавця про проведені електронні торги є договором купівлі-продажу товару.

Відповідно до ч.4 ст.656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України, Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України, Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.3 ст.693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вищевказаного, передання товару - основна умова, на виконання якої розраховував Покупець. Однак, незважаючи на придбання товару, повну його оплату, такий товар ним фактично не отриманий, хоча з моменту його покупки пройшло більше, ніж півроку. Отже, Покупець значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні Договору, а саме - на своєчасне отримання придбаного автомобіля (Товару) та можливість ним користуватися.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду, суд вірно зазначив, що моральні страждання позивача полягали в тому, що він, сплативши грошові кошти державному органу мав виправдані сподівання, що отримає відповідний товар, який він збирався використовувати як особистий автомобіль. Натомість, він не отримав автомобіль, і одночасно з цим втратив власні кошти. На той день оплати Відповідачеві грошових коштів (06.09.2014 р.) курс гривні до долару США становив 12,82 грн. за 1 долар США, тобто позивач сплатив відповідачеві еквівалент 21732 доларів США. За ці кошти він міг придбати інший подібний автомобіль у іншого покупця. Однак відповідач не передав позивачеві товар і не повернув грошові кошти по день подачі позову, а з кожним днем курс долару США зростав. Позивач розумів, що з кожним днем сума еквіваленту зменшується, і він не зможе купити подібний автомобіль, навіть якщо відповідач поверне грошові кошти.

Відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у, зокрема, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, суд обґрунтовано стягнув з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати у розмірі 68818 грн. 15 коп., три проценти річних у розмірі 19556 грн. 55 коп., та моральну шкоду у розмірі 27861 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області зазначає, що суд неналежним чином дослідив усі обставини справи, що призвело до винесення незаконного рішення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, також приймаючи рішення судом встановлені всі фактичні обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги також колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець

Повний текст судового рішення складено 29 травня 2018 року