пр. № 6/759/130/18
ун. № 759/4364/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 рокуСвятошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Костенко А.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 праві виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року головний державний виконавець Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Костенко А.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до повного погашення заборгованості за виконавчим документом № /759/2737/14, №759/4364/14-ц.

Подання обгрунтовує знаходженням на примусовому виконанні у Святошинському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчого документу 2/759/2737/14 від 27.02.2015 року виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у сумі 1 352 910,36 грн. Державному виконавцю відомо, що ОСОБА_2 періодично виїжджає до інших країн, а тому виникає реальна загроза невиконання рішення суду, що є недопустимим з огляду на чинне законодавство України. Крім того, боржник має паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_3 виданий 28.07.2016 та згідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України, боржник виїжджав за кордон.

Суд розглядає подання згідно ч.4 ст.441 ЦПК України без виклику сторін.

Відповідно до п. 11 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Судом встановлено, що 16.05.2014 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на користь ПАТ «Укрсоцбанк»(МФО 322012, ), заборгованість за кредитним договором № 10-29/3238 від 11.04.2007 р. у розмірі 1 349 256 (один мільйон триста сорок дев"ять тисяч двісті п"ятдесят шість) грн. 36 коп., а також судові витрати у розмірі 3654, 00 грн/а.с.49-52/.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 року вищевказане рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк»(МФО 322012, ), заборгованість за кредитним договором № 10-29/3238 від 11.04.2007 р. на загальну суму 1 349256,36 грн., з яких 769 784,33 грн. -

заборгованість за кредитом, 495795,20 - заборгованість за відсотками, 18 000, 49 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 65 676,34 грн- пеня за несвоєчасне повернення відстотків. В задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено/а.с.128-135/.

29.01.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 року залишено без змін/а.с.193-194/.

25.03.2015 року постановою ВП № 47019301 державного виконавця Семчук Я.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/759/2737/14 виданого 27.02.2015 року.

Згідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України ОСОБА_5 виїжджала за межі України у 2016 році.

Відповідно до ч. 1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Тобто, до подання державного виконавця має бути долучено копія належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про виконавче провадження, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченню терміну зберігання). Таких доказів державний виконавець не надає.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Один лише факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення. При цьому, в матеріалах подання не надано доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, вимоги державного виконавця, відсутні відомості про те, що боржнику відомо про відкриття, існування виконавчого провадження. У поданні не наведено обґрунтувань того, що зазначений захід, який просить застосувати до боржника сприятиме та дозволить виконати рішення суду. Зазначений захід, про який йдеться у поданні за тих доказів, що надає державний виконавець є порушенням права особи щодо вільного вибору місця проживання, вільного залишення території України, наданого Конституцією України (ст. 33).

Таким чином у поданні державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України і доданих до нього матеріалів вбачається відсутність вказівки на дії ОСОБА_2, які свідчать про її ухилення від виконання рішення суду, а також реальний майновий стан боржника, що дає можливість прийти до висновку про відсутність підстав вважати про свідоме та умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на неї, судовим рішенням, зобов'язань. У поданні не наведено обґрунтувань того, що зазначений захід, який просить застосувати до боржника сприятиме та дозволить виконати рішення суду. Зазначений захід, про який йдеться у поданні за тих доказів, що надає державний виконавець є порушенням права особи щодо вільного вибору місця проживання, вільного залишення території України, наданого Конституцією України (ст. 33).

Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Костенко А.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 праві виїзду за кордон,відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Ю.Миколаєць