Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 757/23925/15-ц

провадження № 61-13621св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Качана В. Я., від 10 березня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) про встановлення факту порушення умов договору та зобов'язання здійснити відповідний перерахунок.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що 27 вересня 2013 року між нею та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено кредитний договір № 101-Ф/13-16, а також договір застави, предметом якого є автомобіль марки GREAT WALL, 2013 року випуску. На виконання умов кредитного договору та договору застави вона здійснювала безперервне страхування заставного майна в акредитованих відповідачем страхових компаніях. 11 вересня 2014 року вона уклала з ТДВ «Страхова компанія «Укрфінполіс» договір добровільного страхування наземних транспортних засобів зі строком дії з 27 вересня 2014 року по 26 вересня 2015 року, про що надала відповідні документи відповідачу. Проте, 09 жовтня 2014 року вона отримала лист від відповідача, в якому без будь-яких чітких пояснень їй повідомили про порушення нею умов пунктів 4.3.6-4.3.9 кредитного договору та підвищення у зв'язку з цим з жовтня 2014 року процентної ставки за користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.4.3 кредитного договору до 20 % річних. Таким чином, відповідач в односторонньому порядку безпідставно змінив умови укладеного кредитного договору.

Із урахуванням зазначеного, позивач просила позов задовольнити, встановити факт неправомірного підняття ПАТ АБ «Укргазбанк» процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 20 % річних та порушення умов кредитного договору. Зобов'язати відповідача здійснити відповідний перерахунок відповідно до встановленої первісної процентної ставки у розмірі 11,5 % річних.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва, у складі судді Кізюн Л. І., від 13 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що укладення договору добровільного страхування наземного транспортного засобу саме з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було передбачено внутрішніми актами банку для отримання кредиту з відсотковою ставкою 11,5 % річних. 27 вересня 2013 року позивач уклала договір добровільного страхування з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Згідно пункту 3.4 вказаного договору страхування розмір страхового платежу складає 19 564,79 грн і має бути сплачений страхувальником на поточний рахунок або в касу банку страховика у сумі 10 297,26 грн до 02 жовтня 2013 року та у сумі 9 267,53 грн до 27 вересня 2014 року. Згідно квитанції № 5322790 від 27 вересня 2013 року позивачем була здійснена перша сплата страхового платежу у розмірі 10 297,26 грн. Не сплативши в строк до 27 вересня 2014 року страхового платежу за другий рік страхування, позивач допустила порушення пункту 4.3.6 кредитного договору. Сплативши страховий платіж за договором добровільного страхування, укладеним з ТзДВ «Страхова компанія «Укрфінполіс», лише 25 вересня 2015 року, позивач порушила строки, передбачені пунктом 3.3.4 договору застави.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Визнано неправомірним встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами за кредитним договором № 101-Ф/13-16 від 27 вересня 2013 року, починаючи з 01 жовтня 2014 року, у розмірі 20,0 % річних. Зобов'язано ПАТ АБ «Укргазбанк» здійснити перерахунок процентів за користування ОСОБА_2 кредитними коштами за кредитним договором № 101-Ф/13-16 від 27 вересня 2013 року, починаючи з 01 жовтня 2014 року, виходячи з процентної ставки у розмірі 11,5 % річних.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що надавши відповідачу договір страхування майна, яке передано в заставу банку, а також докази сплати страхового платежу, який підтверджує дію страхового покриття на строк, не менший, ніж один рік, а також уклавши договір страхування з іншою страховою компанією, яка була погоджена відповідачем, позивач не допустила порушень умов пункту 4.3.6 кредитного договору, за порушення якого було передбачено підвищення відсоткової ставки до 20 % річних. Крім того, позивачем не було порушено пункт 3.3.4 договору застави, оскільки страховий платіж було сплачено вчасно, 25 вересня 2015 року.

29 березня 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк»подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року та залишити в силі рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 січня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник посилається на те, що неправомірними можуть бути визнанні дії лише суб'єктів владних повноважень, до яких ПАТ АБ «Укргазбанк» не відноситься.Крім того, у своїй позовній заяві позивач просила встановити факт неправомірного підняття процентної ставки за кредитним договором, а тому суди мали б розглянути вимоги позивача у порядку окремого провадження. Позичальником було порушено пункти 4.3.6-4.3.9 кредитного договору, а також пункт 3.3.4 договору застави, зокрема прострочено сплату страхового платежу, а тому банком правомірно було піднято процентну ставку з 11,5 % до 20 % річних.

16 травня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У червні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано заперечення на касаційну скаргу, які мотивовано тим, що позивач не зверталась з позовом про визнання правочину недійсним, позовна заява ґрунтувалася виключно на засадах порушення цивільного права. Умови кредитного договору та договору застави не передбачають, що позивач зобов'язаний здійснювати безперервне страхування лише у ПрАТ «СК «ВУСО», а тому, є безпідставним посилання банку на порушення умов кредитного договору та договору застави.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про встановлення факту порушення умов договору та зобов'язання здійснити відповідний перерахунок призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 березня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що 27 вересня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір № 101-Ф/13-16, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 91 241 грн на придбання автомобіля GREAT WALL, 2013 року випуску. Кредит надано з 27 вересня 2013 року по 26 вересня 2018 року.

Пунктом 1.4.1 вказаного кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 11,5 % річних.

Відповідно до пункту 1.4.3 вказаного договору сторони домовились, що у разі порушення позичальником будь-якого або декількох зобов'язань, встановлених пунктами 4.3.6 - 4.3.9 цього договору: з першого дня місяця, наступного за місяцем виявлення банком порушення, до закінчення строку кредитування, визначеного у пункті 1.3.1 цього договору, процентна ставка за користування кредитними коштами у межах строку кредитування встановлюється у розмірі 20,0 % річних.

Згідно пункту 4.3.6 вказаного договору позичальник зобов'язується: одночасно з укладенням цього договору надати до банку у відповідності до вимог банку, у т.ч. внутрішніх нормативних актів банку, договір страхування майна, яке береться в заставу, визначеного в пункті 1.2 цього договору, а також надати банку докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію страхового покриття за вказаними договорами страхування на строк, не менший, ніж один рік.

Позичальник зобов'язався вчиняти всі необхідні дії для чинності страхового покриття за договорами страхування, зазначеними у пункті 4.3.6 цього договору, зокрема вчасно вносити всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобов'язання за цим договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік.

Позичальник зобов'язався здійснювати страхування заставного майна протягом усього строку кредитування. При цьому, у випадку укладення договорів страхування, вказаних у пункті 4.3.6 цього договору, терміном на 1 (один) рік, забезпечити укладення наступних договорів страхування таким чином, щоб страхове покриття за договорами страхування було безперервним та діяло протягом усього терміну користування кредитними коштами (пункт 4.3.7 договору).

На виконання умов кредитного договору, позичальник 27 вересня 2013 року уклала договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 1-01 з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» строком до 26 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 3.4 договору страхування розмір страхового платежу складає 19 564,79 грн і має бути сплачений страхувальником на поточний рахунок або в касу страховика відповідно до наступного графіку: перший платіж у сумі 10 297,26 грн до 02 жовтня 2013 року; другий платіж в сумі 9 267,53 грн до 27 вересня 2014 року (а.с. 66).

Пунктом 3.5 вказаного договору визначено, що останній набуває чинності з моменту внесення першого страхового платежу (у повному обсязі) на поточний рахунок страховика і діє до дати внесення наступного чергового платежу, вказаної у пункті 3.4 договору. Відновлення дії договору наступає з моменту внесення чергового платежу (у повному обсязі) і діє до настання терміну внесення наступного платежу. Після внесення останнього страхового платежу договір діє до 24:00 26 вересня 2015 року включно.

На виконання умов вказаного договору, відповідно до квитанції від 27 вересня 2013 року позивачем було сплачено страховий платіж в сумі 10 297,26 грн (а.с. 69).

11 вересня 2014 року ОСОБА_2 уклала договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ -14 № 0346-Кв-0210 з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Укрфінполіс», який було погоджено вигодонабувачем за вказаним договором - ПАТ АБ «Укргазбанк», про що свідчить підпис його представника (а.с. 12).

Згідно умов вказаного договору період дії зобов'язань страховика визначено з 00:00 год. 27 вересня 2014 року по 24:00 год. 26 вересня 2015 року, розмір страхового платежу - 7 490 грн.

Відповідно до квитанції від 25 вересня 2014 року, позивачем сплачено страховий платіж у сумі 7 490 грн (а.с. 15).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння зміна умов зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в кладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не було порушено умови кредитного договору № 101-Ф/13-16 від 27 вересня 2013 року. Позивачем було забезпечено безперервне страхування автомобіля, який є предметом застави, як це було обумовлено умовами кредитного договору, а саме пунктом 4.3.6, а тому підстави для підвищення відсоткової ставки до 20 % річних з 01 жовтня 2014 року були відсутні.

Доводи відповідача щодо обов'язку здійснювати страхування позичальником саме у страховій компанії ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» є безпідставним, оскільки умови вказаного кредитного договору такої вимоги не містять. Позивачем було вчасно сплачено черговий страховий платіж, а також погоджено укладення договору страхування із представником відповідача, про що свідчить підпис працівника банку у договорі страхування, скріплений печаткою банку (а.с. 14).

Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надана відповідачем програма цільового роздрібного кредитування «Авто в кредит» (нові автомобілі) умов про необхідність укладення договору добровільного страхування наземного транспортного засобу на перші два роки кредитування саме з ПрАт «Страхова компанія «ВУСО» не містить (а.с. 54).

Також відповідачем не надано відповідних доказів того, що позивача було ознайомлено із вимогами внутрішніх нормативних актів банку щодо страхування майна, що передається в заставу, як це передбачено пунктом 4.1.3 кредитного договору.

За порушення термінів внесення чергових страхових платежів, встановлених умовами договору застави від 27 вересня 2013 року (пункти 3.3.4., 4.2), не передбачено підвищення процентної ставки до 20 % річних. Крім того, як зазначено вище, позичальником було сплачено страховий платіж 25 вересня 2015 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірне (у порушення статей 525, 526 ЦК України та умов кредитного договору) підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитними коштами до 20 % річних.

Крім того, варто зазначити, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним, таким, що спрямований на поновлення прав позивача. Спір між сторонами виник із договірних правовідносин у зв'язку із порушенням банком умов кредитного договору шляхом підняття процентної ставки в односторонньому порядку, що є порушенням прав позивача, а тому цей спір підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, оскільки суд правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог з підстав, заявлених позивачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
Ю. В. Черняк