ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м.Суми

Справа №591/2158/18

Номер провадження 22-ц/788/932/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1;

відповідач: ОСОБА_2;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року, в складі судді Сидоренко А.П., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

18 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою № 3 в будинку № 33 по вул. Прокофєва у м. Суми.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

При цьому зазначає, суд не перевірив, що вона звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав на підставі ст. 405 ЦК України. До цього ж, вона зверталась з позовом на підставі ст. 391 ЦК України. Оскільки вказані підстави є різними, судом першої інстанції мало бути відкрито провадження по справі та призначена дата судового засідання.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

З наведеної норми вбачається, що відмова у відкритті провадження за такою підставою можлива лише у разі повного співпадіння як сторін в таких справах, так і предметів та підстав позову в обох випадках.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю аналогічні за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження мотивована тим, що є таке, що набрало законної сили, рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів позовної заяви, поданої ОСОБА_1 18 квітня 2018 року вбачається, що вона просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 3 в будинку № 33 по вул. Прокофєва в м. Суми, яка належить їй на праві власності, з тих підстав, що він, як член сімї власника житла, втратив право на користування цим житлом, оскільки відсутній у ньому без поважних причин понад один рік (ч. 2 ст. 405 ЦК України).

З позовної заяви, поданої ОСОБА_1 у справі № 591/4992/17 вбачається, що вона ставила питання про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 3 у будинку № 33 по вул. Прокофєва в м. Суми з посиланням на ст. 391 ЦК України, яка, маючи на меті захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, надає власнику право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тобто, за тих обставин, якби відповідач неправомірно займав би спірну квартиру.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2018 року у справі № 591/4992/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Сумської області від 17 квітня 2018 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову за необґрунтованістю. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Вирішено усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_4 в квартиру за адресою: м. Суми, вул. Прокофєва, б. 33, кв. 3. Зобовязано ОСОБА_1Д не чинити ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою № 3 по вул. Прокофєва, б. 33 в м. Суми. (а.с. 11-14).

Вбачається, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 у позовній заяві, що подана нею у квітні 2018 року обґрунтовуються іншими підставами, в тому числі, і рішеннями інстанційних судів, які набрали законної сили, та охоплюються новим періодом часу.

Отже, підстави заявленого позову є відмінними від позовної заяви, у якій було ухвалено рішення та прийнята постанова.

Під час вирішення питання про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, що мають значення для справи, висновок суду не відповідає обставинам справи.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не були додержані норми процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є обгрунтованими, а тому ухвалу суду слід скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_5

ОСОБА_6