Справа № 445/22/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золочеві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 Маряновича про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до суду із вимогою стягнути із ОСОБА_3 119 265,00 грн. завданої шкоди, у тому числі: 91 615,00 майнової шкоди, 15 500,00 грн. втраченої вигоди, 10 000,00 грн. моральної шкоди, 450,00 грн витрати на евакуатор, 700,00 грн. вартість експертизи, 1000,00 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, внаслідок винних дій ОСОБА_3 відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача. Часткове відшкодування завданої шкоди здійснила страхова компанія, я кій була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, однак даних коштів недостатньо для повного покриття шкоди.

Крім цього, у звязку з неможливістю використовувати автомобіль для здійснення підприємницької діяльності, позивач також визначив розмір упущеної вигоди та завданої моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які підлягають стягненню з відповідача.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просять позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечили. У письмових запереченнях відповідач посилається на неправомірність висновку експерта щодо вартості відновлювального ремонту. Крім цього, вважає, що неприпустимо приймати до уваги договір купівлі-продажу автомобіля позивачки, оскільки такий укладено на договірних умовах і визначити реальну його вартість на даний момент неможливо. Не надано позивачкою також підтвердження розрахунку упущеної вимоги та витрат на правову допомогу. Із зазначених підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

15.03.2016 року постановою Золочівського районного суду Львівської області у справі №445/482/16 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Даною постановою встановлено та не потребує доведення ОСОБА_3 24.02.2016 року біля 09 год. 50 хв. в с.Почапи по вул.Головна, Золочівського району, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної дороги не надав переваги транспортному засобу «Пежо 307», р.н.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який рухався головною дорогою, що призвело до зіткнення та пошкодження автомобілів.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, узвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та вчинені вони цією особою.

Відповідно до Ремонтної калькуляції №0391 від 12.04.2016 року вартість ремонту автомобіля Peugeot 307, р.н ВС6767ВА становить 159 889,84 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, що підтверджується Полісом №АЕ/5040070 від 01.01.2016 року. Страховий ліміт на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн. Розмір франшизи- «нульова».

Як вбачається із Заяви на видачу готівки від 13.06.2016 року та не заперечується сторонами по справі, страховою компанією було здійснено часткове відшкодування завданої шкоди на користь ОСОБА_5 у розмірі 36 160,81 грн.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови у позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-691 цс 15 від 02 грудня 2015 року, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

27.09.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено Договір купівлі-продажу №4643/2016/094493 транспортного засобу марки Peugeot 307, р.н ВС6767ВА, останній було відчужено за ціною 70 000,00 грн.

ОСОБА_8 до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

ОСОБА_8 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода , завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1188 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальник, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі.

Відповідно до пн..4. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до пн..6. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пн. 14 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відшкодуванню на користь позивача підлягає сума у розмірі 53 729,03 грн. (159 889, 84 грн. (вартість ремонту) 70 000,00 грн. (ціна, за якою було продано автомобіль) 36 160,81 грн. (сума страхового відшкодування).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

ОСОБА_8 з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням обставин справи, відношення самого відповідача до вчиненого ним правопорушення, принципу розумності та справедливості, суд вважає за доцільне задовольнити частково вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди (упущеної вигоди) в сумі 15 500,00 грн. є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності, з урахуванням вимог ст. 1173 ЦК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків та причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками.

З наведених вище приписів законодавства вбачається, що при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби право особи не було порушене.

Відповідно до ч. 3ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.

У порушення вказаних норм матеріального та процесуального права, вимоги позивача ОСОБА_5 про стягнення упущеної вигоди базуються лише на її розрахунку можливого прибутку у разі здійснення нею підприємницької діяльності. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на припущеннях та можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідачем не було вчинено протиправні дії відносно нього.

ОСОБА_8 виконаних робіт № 5 від 24 лютого 2016 року вартість витрат на транспортування автомобіля евакуатором становить 450,00 грн. Позивачем долучено Квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 700,00 грн., чим підтверджується розмір витрат на проведення незалежної експертизи.

Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, то вона підлягає задоволенню, оскільки факт сплати коштів за отримання правової допомоги підтверджується договором № 49 про правову допомогу та квитанцією.

Як вказано п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. А тому, сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1210,61 грн. (57879,03 грн. х 100/119265,00 грн = 49%; 2470,65 грн. х 49% /100= 1210,61 грн.)

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 Маряновича, який проживає за адресою: 80710, с.Підлисся, Золочівського р-ну, Львівської області, на користь ОСОБА_5 - 53 729,03 (пятдесят три тисячі сімсот двадцять девять грн., 03 коп.) грн. майнової шкоди, 2 000,00 (дві тисяч) грн. моральної шкоди, 450,00 (чотириста пятдесят) грн. витрати на евакуатор, 700,00 (сімсот) грн. вартість витрат на визначення вартості ремонту автомобіля, 1000,00 ( одну тисячу) грн. - витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 Маряновича на користь ОСОБА_5 1210,61 (одну тисячу двісті десять) грн. 61 коп. судового збору відповідно до частини задоволених вимог.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку з дня проголошення рішення, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області в 30- денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_9