УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Полторак І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

14 листопада 2017 року ПАТ «Енергобанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Паламарчука В.В., звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27 жовтня 2017 року по виконавчому провадженню №51398452 та поновити його. Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Бочковського Т.О. по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню №51398452. Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Бочковського Т.О. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27 жовтня 2017 року. Зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Бочковського Т.О. провести виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м. Києва 03 травня 2016 року у справі №2-542/11 у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Бочковського Т.О. відновити виконавче провадження.

Мотивуючи вимоги тим, що 03 травня 2016 року Дніпровський районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду по справі № 2-542/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Постановою головного державного виконавця Бочковського Т.О. від 27 жовтня 2017 року по виконавчому провадженні №51398452 повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 закону України «про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент винесення постанови. (транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).

На думку заявника вказана постанова не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки державний виконавець не вчинив необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, а саме не здійснив вихід за місцем реєстрації боржника, не перевірив його майновий стан, не вчинив дій щодо розшуку майна, на яке можна було звернути стягнення, не направив відповідних запитів до органів державної влади для отримання необхідної інформації, не вжив інших передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішення неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі, недбало поставився до своїх службових обов'язків, що призвело до порушення прав ПАТ «Енергобанк».

Про існування оспорюваної постанови заявник дізнався 31 жовтня 2017 року, після чого у десятиденний строк звернувся з даною скаргою до суду, а тому просить визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги та поновити його.

У судовому засіданні представник ПАТ «Енергобанк» - Мариниченко М.П. скаргу підтримав та виходячи з доводів, якими вона обґрунтовується, просив вимоги задовольнити.

Особа, дії якої оскаржуються та заінтересована особа у судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надійшло.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Дніпровським районним судом м. Києва 03 червня 2016 року видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду по справі №2-542/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 5 761 526,15 грн. та судовий збір у розмірі 1820,00 грн., а всього у розмірі 5 763 346,15 грн. (а.с. 6).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича від 14 червня 2016 року відкрито виконавче провадження №51398452 за вказаним виконавчим листом про стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 5 763 346,15 грн. (а.с. 44).

27 жовтня 2017 року постановою головного державного виконавця Бочковського Т.О. виконавчий лист №2-542/11, виданий 03 червня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва повернуто стягувачеві (а.с. 7).

Заявник оскаржує бездіяльність державного виконавця, посилаючись на те, що починаючи з останнім не здійснювались належним чином дії направлені на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Згідно із пунктом а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як убачається із матеріалів справи про оспорювану постанову державного виконавця Бочковського Т.О. заявник дізнався 27.10.2017 року, а 09.11.2017 року звернувся із даною скаргою до суду.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду із даною скаргою та поновити його.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві витребувано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №51398452, які були направлені та надійшли на адресу суду 27.02.2018 року.

Як убачається із матеріалів виконавчого провадження у ході проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду, державним виконавцем 22 червня 2016 року винесена постанова про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 6 339 680,76 грн. (а.с. 46).

Вказана постанова направлена до Регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві для виконання та боржнику для відома (а.с. 13).

Крім того, здійснено запити до відповідних органів державної влади з метою отримання інформації про наявність майна, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 45).

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві від 18 липня 2016 року №31/26-10621 за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб: автомобіль Lexus RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 48).

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22 червня 2016 року №61978180 все нерухоме майно ОСОБА_2 обтяжене на підставі постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві від 22 червня 2016 року про арешт майна та заборони його відчуження (а.с. 49-50).

23 серпня 2016 року постановою головного державного виконавця Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Бочковського Т.О. оголошено в розшук майно боржника: транспортний засіб марки Lexus RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, яку направлено для виконання до Регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві (а.с. 67, 68).

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Бочковського Т.О. від 02 вересня 2016 року накладено арешт на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, що містяться на всіх рахунках і вкладах боржника у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника та знаходяться в банківських установах України (а.с. 71)

За даними листа Державної прикордонної служби України від 13 лютого 2017 року відомостей щодо перетинання державного кордону ОСОБА_2 у зазначений період в базі даних не виявлено (а.с. 87).

28 березня 2017 року ОСОБА_2 направив державному виконавцю листа зі змісту якого убачається, що його обов'язок по відношенню до ПАТ «Енергобанк» відсутній повністю у зв'язку з проведеним зарахуванням зустрічних однорідних вимог між боржником і стягувачем згідно заяви про таке зарахування від 04.07.2013 року (а.с. 91, 92).

Однак доказів про зарахування за зустрічним зобов'язанням матеріали виконавчого провадження не містять.

Повертаючи виконавчий документ стягувачеві державний виконавець Бочковський Т.О., посилається на положення п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент винесення постанови, а саме те, що протягом року з дня оголошення розшуку майна боржника, розшук якого здійснювався поліцією, транспортний засіб не розшукано. Інше майно на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу у боржника відсутнє, а вжиті заходити щодо його розшуку виявились безрезультатними.

Однак, як убачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 22.06.2016 року, боржнику ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 51-53).

Між тим, державним виконавцем не було здійснено виїзд за вказаною адресою для встановлення належного боржнику майна на яке можливо звернути стягнення, не здійснено оцінки вказаного нерухомого майна з метою проведення прилюдних торгів.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено, що державний виконавець, у строки встановлені законом, не вчинив у повному обсязі всіх можливих та необхідних дій та належних заходів для примусового виконання рішення суду ефективно, в межах своїх повноважень.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Іванов проти України» (остаточне від 15.01.2010) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, внаслідок тривалого невиконання рішення суду. При цьому в рішенні Суду зазначено: «…51. право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін… Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок …».

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень.

За положеннями ст. 129-1 Конституції України Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи кожний доказ окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи заявника, щодо недостатності проведених державним виконавцем заходів для ефективного і повного здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, знайшли своє підтвердження матеріалами справи та є обґрунтованими.

Разом з тим, щодо вимоги заявника зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Бочковського Т.О. відновити виконавче провадження, суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Виходячи з наведеного, скарга Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 259-261, 353, 355, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню №51398452.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27 жовтня 2017 року.

Зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича провести виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м. Києва 03 червня 2016 року у справі №2-542/11 у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

В іншій частині - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Астахова