Справа №442/2116/18
Провадження №2/442/1143/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

12.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження. Судове засідання призначено на 10.05.2018 року.

Від відповідача відзиву на позов не поступало.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що йому на праві приватної власності належить вказана квартира. В даній квартирі є зареєстрованими його колишня дружина ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 Шлюб вони розірвали 18.11.2008 року і вона разом з донькою повернулись в Росію, де проживали до одруження. Свою частину речей вони забрали з собою. Жодних перешкод у користуванні квартирою він їм не створював. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі не бажають. Через формальну реєстрацію відповідачів він не може вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю, несе додаткові витрати на комунальні послуги.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просила задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, клопотань про перенесення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до п.4, ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважаються такими, що були повідомлені належним чином про час і місце судового засідання.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на таке.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири №АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування квартири від 08.05.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5.

Відповідно до даних будинкової книги на вказану квартиру, в такій з 26.06.2001 року є зареєстрованими ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак останні не проживають у даній квартирі з 2012 року (акти про не проживання особи за місцем реєстрації від 25.08.2017 року, від 01.12.2017 року та від 02.03.2018 року, складені комісією КП «ЖЕО Дрогобицької міської ради»).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 4 ст. 156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї ( в тому числі колишній член сім'ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК; ст.405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11).

Беручи до уваги наведене та те, що відповідачі добровільно залишили спірне житло і в ньому не проживають понад встановлені законом терміни - понад один рік, не сплачують комунальних послуг, їх особисте майно в квартирі відсутнє, не беруть участі в утриманні житла, мають інше постійне місце проживання, суд приходить до висновку про те, що такі їх дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.П. Хомик