Справа № 737/167/18
Проваждення № 2/737/243/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2018 року смт Куликівка
Куликівський районний суд Чернігівської області у складі
головуючого суддіУсенко Л.М.

секретар судового засіданняЮрченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 737/167/18
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
до відповідачів 1: Прилуцького об`єднаного міського військового комісаріату 2: Моторного (транспортного) страхового бюро України,
третя особа про ОСОБА_4 відшкодування матеріальної (майнової) та моральної (немайнової) шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
за участі:
позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_3
представник позивачів ОСОБА_5
від відповідача 1ОСОБА_6
від відповідача 2ОСОБА_7
третя особа ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій позивачів, заперечень відповідачів, викладений у позовні заяві, відзивах та відповіді на відзиви.
Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом до Прилуцько Варвинського об`єднаного військового комісаріату, Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні першого відповідача ОСОБА_4 , мотивуючи свої вимоги наступним.

09 квітня 2015 року, приблизно о 12-30 год., ОСОБА_4 , рухаючись на автомобілі «Деу Ланос», д.р.н. НОМЕР_1 в напрямку м. Чернігова на 22км+200м автодороги Р-67 Чернігів Ніжин Пирятин, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який в цьому місці переходив дорогу.

В результаті вказаної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово медичної експертизи № 667 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000076 від 09.04.2015 року, закрите постановою слідчого від 30 листопада 2017 року у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

В результаті отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_2 потребував та на даний час потребує постійного стороннього догляду. Як наслідок, рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 08.09.2015 року його визнано недієздатним, встановлено над ним опіку, опікуном призначено ОСОБА_1 .

На даний час ОСОБА_2 є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду. Ступінь втрати працездатності становить 100%.

На час дорожньо транспортної пригоди цивільно правова відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована не була.

Оскільки ОСОБА_4 не застрахував свою цивільно правову відповідальність, ОСОБА_1 у відповідності до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 16.05.2017 року звернулась до МТСБУ як опікун потерпілого ОСОБА_2 із заявою про виплату страхового відшкодування.

За результатами звернення була заведена страхова справа № 42007. Листом від 11 серпня 2017 року представника ОСОБА_1 повідомлено, що для подальшого розгляду справи щодо відшкодування заподіяної шкоди необхідно надати довідку про середньомісячний заробіток (дохід) та завірений належним чином документ, що підтверджує настання відповідальності у водія. Зазначені документи були направлені до МТСБУ 14 грудня 2017 року.

На час звернення до суду страхового відшкодування МТСБУ не виплатило, чим порушило 90 денний термін, передбачений ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з Указом Президента України № 15 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_4 мобілізований та проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді водія відділення забезпечення, керував автомобілем «Деу Ланос», д.р.н. НОМЕР_1 , який згідно з договором про надання безоплатних транспортних засобів від 05.09.2014 року належить комісаріату. Тобто на день вчинення ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Прилуцько Варвинським об`єднаним міським військовим комісаріатом.

Однак, Відповідач Прилуцько Варвинський об`єднаний міський військовий комісаріат будь яких коштів позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як батькам потерпілого у відшкодування моральної та матеріальної шкоди не надавав.

Крім цього, МТСБУ, допустивши прострочення 90- денного строку для проведення виплати страхового відшкодування, який минув 19 серпня 2017 року, має сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 19.08.2017 року по 28.02.2018 року, що в цілому складає 53 860,17 грн.

Просять суд стягнути з Прилуцько Варвинського об`єднаного міського військового комісаріату на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 100 000 грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди, що пов`язана з ушкодженням здоров`я їх сина ОСОБА_2 , а на користь ОСОБА_2 120 000 грн. моральної шкоди; стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , як законного представника потерпілого ОСОБА_2 , страхове відшкодування, пов`язане зі стійкою втратою працездатності у розмірі 43 848,00 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 6 393,40 грн., інфляційні втрати в сумі 2 922,77 грн., три відсотки річних в розмірі 696,00 грн., за період з 19.08.2017 року по 28.02.2018 року, що в цілому складає 53 860,17 грн.

Від представника МТСБУнадійшов відзив на позов, у якому відповідач вважає його передчасним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування не настав, оскільки 19.05.2017 року на адресу МТСБУ поштовим зв`язком надійшла заява ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування. До 19.08.2017 року повинен був сплинути строк у 90 днів, але у зв`язку з вчасним ненаданням документів, зазначений строк збільшується на кількість днів такого прострочення (п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
МТСБУ надіслало запити до компетентних установ про надання документів, також представнику ОСОБА_2 був надісланий лист від 11.08.2017 року про надання документів.
Запитувані документи були отримані 21.12.2017 року, тобто поза строком 90 днів.
В період з 11.08.2017 року по 21.12.2017 року минуло 4 місяці та 13 днів, тому 90 денний строк для прийняття рішення збільшується на кількість днів прострочення у наданні відповіді на лист.
Крім того, станом на день звернення до суду з позовом МТСБУ не отримало документів з лікарняних установ (довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого), складену відповідно до наказу МОЗ України від 12.12.2011 року № 895, що є додатковою підставою для збільшення строків на кількість днів прострочення у наданні інформації.
Також, у зв`язку зі зверненням до суду з відповідним позовом, на підставі абзацу 4 пункту 36.2. ст. 36 Закону перебіг строку було припинено до винесення судового рішення.
Зазначене виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України та п. 36.7 ст. 36 Закону. Крім того стаття 625 ЦК України не застосовується до деліктних (не договірних зобов`язань).
МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.
Позивачі приховали той факт, що потерплий у ДТП отримав з фонду соціального страхування страхове відшкодування.
Просить суд відмовити у задоволенні позову за рахунок Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти його задоволення. Заперечення зводяться до наступного. Позивачі не надали належних та допустимих доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди; не врахували, що потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, а в подальшому інвалідність, з власної грубої необережності, що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000076, а саме поясненнями водія ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновком експерта науково - дослідного експертно - криміналістичного центру при МВС України в Чернігівській області № 206 вiд 12.06.2015 року,висновком судово - медичної експертизи № 667 вiд 05.08.2015 року, та іншими.

Вважає, матеріали кримінального провадження в достатній мірі свідчать про те, що ОСОБА_2 було грубо Правила дорожнього руху, правила техніки безпеки та інші норми діючого законодавства, внаслідок чого ОСОБА_2 було спровоковано дорожньо-транспортну пригоду з наслідками (ушкодження здоров`ю).

Перебування на роботі у стані алкогольного сп`яніння, нехтування правилами техніки безпеки при проведенні дорожніх робіт з власної грубої необережності потерпілого стали причиною виникнення ДТП.

Просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди відмовити в повному обсязі.
Від представника позивачів до суду надійшла відповідь на відзиви відповідачів.
Щодо вiдзиву на позов Прилуцького ОМВК:
Законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоди в залежність вiд наявності вини заподіювача, тобто цивільна відповідальність покладається на заподіювача шкоди незалежно вiд вини.
В ЦК України відсутнє визначення поняття «непереборна сила». В той же час, за розумінням ч. 5 ст. 1187 ЦК України, непереборна сила - це надзвичайна i невідворотна зовнішня подія, яка повністю звільняє вiд відповідальності заподіювача шкоди за умови, що останній не міг її передбачити або передбачив, але не міг її відвернути, i здійснюючи вплив на його діяльність, спричинила настання шкоди.
Наявність умислу потерпілого отримати шкоду від джерела підвищеної небезпеки, за розумінням ч. 5 ст. 1187 ЦК України, означає свідоме бажання потерпілого отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки.
В матеріалах кримінального провадження № 0000076 відсутні докази, які б підтверджували свідоме бажання потерпілого ОСОБА_2 , отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки (ТЗ «Деу Ланос» д. р. н. НОМЕР_1 ), як i не встановлено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили.
Частиною 2 статті 1193 ЦК України, передбачено, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або, збільшенню шкоди, то залежно вiд ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно вiд ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Щодо вiдзиву на позов МТСБУ:
16.05.2017 року, ОСОБА_1 , звернулася до МТСБУ як опікун потерпілого ОСОБА_2 , із заявою з додатками про виплату страхового відшкодування в порядку ст. 35 Закону. Подані ОСОБА_1 , документи були отримані МТСБУ 19.05.2017 року.
За результатами такого звернення МТСБУ було заведено страхову справу № 42007.
Листом № 3.1-05/19522 вiд 11.08.2017 року представника ОСОБА_2 повідомлено, що для подальшого розгляду справи щодо відшкодування заподіяної шкоди, необхідно надати довідку про середньомісячний заробіток (дохід) та завірений належним чином документ, що підтверджує настання відповідальності у водія ТЗ «Деу Ланос» д. р, н. НОМЕР_1 .
14.12.2017 року до МТСБУ було направлено оригінал довідки про доходи та постанови про закриття кримінального провадження вiд 30 листопада 2017 року.
Подання вказаних документів не передбачено ст. 35 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Представник Відповідача 2 вказує, що в період з 11.08.2017 року по 21.12.2017 року минуло 4 місяці i 13 днів, а тому строк для прийняття рішення збільшується на кількість днів прострочення у наданій відповіді на лист.
В даному разі п. 36.3 ст. 36 Закону, не може бути застосований, оскільки у своїй діяльності МТСБУ повинен керуватися виключно Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Діючим законом передбачено, що страховик/МТСБУ не вправі вимагати вiд заявника документів, що не передбачені законом i така вимога apriori є незаконною.
Це пов`язано з тим, що згідно зі ст. 34 Закону, страховик/МТСБУ на протязі 2 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП зобов`язаний розпочати й розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповіді на такі запити надаються компетентними органами безкоштовно.

Незважаючи на виконання вимоги МТСБУ щодо подання оригіналу довідки про доходи та постанови про закриття кримінального провадження вiд 30 листопада 2017 року, як останніх документів необхідних для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, які були отримані МТСБУ в грудні місяці 2017 року, рішення про виплату страхового відшкодування прийнято не було.

Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, передбаченого ст. 37 Закону відсутні.

Представник МТСБУ вказує, що Позивачі приховали той факт, що потерпілий у ДТП отримав з фонду соціального страхування страхове відшкодування. Даний факт стороною Позивачів не приховується.

Отримання потерпілим грошових коштів з фонду соц. страхування не впливає на обов`язок проведення виплати страхового відшкодування МТСБУ, який передбачений спеціальним законом, а саме п. 26.2 ст. 26, а також не звільняє МТСБУ вiд такого обов`язку, оскільки спеціальним законодавством такої підстави не передбачено.

В судовому засіданні позивачі, їх представник та представники відповідачів підтримали свої позиції, викладені у позові, відзивах на позов, відповіді на відзив.

ОСОБА_4 своїм правом надати письмові пояснення не скористався, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснив, що перебуваючи на службі водієм Прилуцько - Варвинського ОМВК 09 квітня 2015 року керував автомобілем «Деу Ланос», до настання пригоди швидкість автомобіля була біля 80 км на годину. Він побачив на правому узбіччі трактор з причепом, біля якого ходили люди, подав звуковий сигнал, щоб попередити про своє наближення. Наблизившись до причепа на незначну відстань, він побачив чоловіка, який вийшов із-за причепа на проїзну частину, подав повторний звуковий сигнал та застосував екстрене гальмування. Чоловік одразу ж зупинився, але постоявши лише мить став перебігати дорогу зліва направо відносно руху автомобіля. В процесі гальмування стався наїзд на цього чоловіка.

Заяви та клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії.
В судовому засіданні 15 травня 2018 року за клопотанням представника Прилуцького ОМВК на підставі ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України Прилуцько Варвинський об`єднаний міський військовий комісаріат замінено правонаступником - Прилуцьким об`єднаним міським військовим комісаріатом.

За клопотанням представника МТСБУ судом у Ніжинського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в Чернігівській області були витребувані відомості про найменування та розмір страхових виплат, нарахованих та отриманих потерпілим ОСОБА_2 у зв`язку з ДТП.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
09 квітня 2015 року, приблизно 12-30 годині на автодорозі Р-67 Чернігів - Ніжин - Прилуки - Пирятин, 22 км, 200 м, сталася дорожньо транспортна пригода з наїздом на пішохода. ОСОБА_4 , рухаючись на автомобілі DAEWOO Lanos D4LM500, д.р.н. НОМЕР_1 в напрямку м. Чернігова на 22км+200м автодороги Р-67 Чернігів Ніжин Пирятин, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який в цьому місці переходив дорогу, внаслідок чого останній з тілесними ушкодженнями був доставлений до КЗ «Куликівська центральна районна лікарня».

Обставини ДТП, його наслідки, належність джерела підвищеної небезпеки, дії водія та потерпілого підтверджені сукупністю наданих суду доказів, які мітяться у матеріалах даної цивільної справи, у матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 09.04.2015 року, страховій справі МТСБУ.

Згідно з довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 61318424 ВДАІ Куликівського РВУМВС в Чернігівській області, ДТП мало місце на автодорозі Р-67, Чергів-Ніжин-Прилуки-Пирятин, 22 км , 200 м, 09.04.2015 року о 12.30, вид ДТП наїзд на пішохода, учасники ДТП DAEWOO Lanos D4LM500, д.р.н. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_2 (а.с.156).

Постановою начальника СВ Куликівського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 30 листопада 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 09.04.2015 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля DAEWOO Lanos D4LM500, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (а.с. 164-166).

Орган досудового слідства дійшов висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з огляду на висновок судових автотехнічних експертиз від 07.07.2015 та від 11.12.2015 року, відповідно до яких в умовах місця події водій автомобіля автомобіля DAEWOO Lanos D4LM500, д.р.н. НОМЕР_1 застосував своєчасно екстрене гальмування відносно моменту виникнення небезпеки для руху, та з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості своєчасним нормативним застосуванням екстреного гальмування уникнути наїзду на пішохода, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 ПДРУ. Інших порушень ПДРУ водієм ОСОБА_4 , які перебувають у причино-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди експертами також не встановлено (а.с. 122-127,154-158 кп).

Постанова про закриття кримінального провадження до цього часу в судовому порядку не оскаржена та є чинною. Відомостей про притягнення водія ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності у зв`язку з подіями 09.04.2015 року суду не надано.

Таким чином, в суді встановлено, що водій ОСОБА_4 протиправних дій не вчинив.

Із акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1, затвердженого начальником філії «Куликівський райавтодор» 12 травня 2015 року (а.с. 180-181 кримінального провадження) вбачається, що комісія встановила наступні обставини нещасного випадку:

У відповідності з наказом № 33 від 08.04.2015 року начальника філії «Куликівський райавтодор» про проведення суботника водій філії ОСОБА_9 , тракторист ОСОБА_8 та ОСОБА_2 09 квітня 2015 року о 08 годині 10 хвилин прибули на підприємство, де їм було поставлено завдання провести підбір сміттєвих пакетів по узбіччю автодороги Чернігів Пирятин. Після проведення цільового інструктажу щодо правил безпеки під час робіт на автодорогах близько 11 години 30 хвилин робітники разом з начальником філії виїхали до місця виконання робіт автомобілем ВАЗ 2106, державний № НОМЕР_2 , та трактором МТЗ-80, державний № НОМЕР_2 . По прибуттю на місце робіт працівники, вдягнені в сигнальні жилети рожевого кольору приступили до виконання завдання з навантаження сміттєвих пакетів у причеп трактора, попередньо не встановивши попереджувальних знаків. Близько 12 години 30 хвилин водій ОСОБА_2 , після завантаження чергового пакету зі сміттям у передню частину причепа трактора, який знаходився на узбіччі автодороги, вирішив підібрати пакети на другій стороні дороги. Ступивши на проїзну частину дороги, він зупинився, почувши попередження від ОСОБА_9 про загрозу наїзду автомобілем. В момент наближення легкового автомобіля Ланос державний № НОМЕР_1 до місця перебування ОСОБА_2 останній несподівано зробив крок вперед і був збитий автомобілем, який не встиг своєчасно загальмувати. ОСОБА_9 викликав карету швидкої допомоги, якою потерпілий був доставлений до лікарняного закладу. Згідно довідки КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» № 01-09/1080 від 10.04.2015 року потерпілому встановлено діагноз: закрита черепно мозкова травма, перелом лобної кістки, забій головного мозку, закрита травма органів грудної клітки. Наявність алкоголю в крові потерпілого склала 1,6 проміле.

Актом проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5, затвердженого начальником філії «Куликівський райавтодор» 12 травня 2015 року (а.с. 182-183 кримінального провадження), затверджено висновок комісії про те, що нещасний випадок, який стався 09 квітня 2015 року з водієм філії «Куликівський райавтодор» ОСОБА_2 , вважається пов`язаним з виробництвом.

У сукупності з матеріалами кримінального провадження, акти про нещасний випадок підтверджують, що потерпілий ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння та при намірі перейти проїзну частину не пересвідчився у відсутності небезпеки для руху.

Із копій медичних документів (а.с. 81-92) вбачається, що ОСОБА_2 09 квітня 2015 року був доставлений до Куликівської ЦРЛ внаслідок травм, отриманих в ДТП на трасі Чернігів Пирятин, в подальшому направлений до обласної лікарні; на лікарняному перебував з 09 квітня 2015 року по 09 липня 2015 року.

Згідно з висновком експерта № 667 від 20 липня 2015 року у потерпілого ОСОБА_2 маються тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, перелому лобної кістки з переходом на основу, геморагічного забою головного мозку І ст. в лівій лобній та правій тім`яній долі головного мозку, дифузного аксонального пошкодження головного мозку, гематоми лівого ока, контузії лівого ока, саден обличчя, лівої половини грудної клітки, котрі виникли від дії тупих предметів або при ударі об такі ж, в тому числі, могли виникнути за умов дорожньо транспортної пригоди. Частина вказаних тілесних ушкоджень відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння. Тілесні ушкодження по даті утворення можуть відповідати 09.04.15р. При надходженні до нейрохірургічного відділення потерпілий перебував у стані середнього ступеню алкогольного сп`яніння (а.с. 140-143 кримінального провадження). Первинно перша група інвалідності була встановлена ОСОБА_2 08.07.2015 року.

Згідно з довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією (серія АВА № 031190) від 08 липня 2016 року ОСОБА_2 повторно оглянутий комісією, має першу групу інвалідності, пов`язану з трудовим каліцтвом, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 147), така довідка також міститься в досліджених судом матеріалах страхової справи).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги (серія АБ № 0030587) від 08 липня 2016 року ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_2 становить 100% (а.с. 146), також міститься в досліджених судом матеріалах страхової справи).

Згідно з довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією № 2 (серія АВБ № 045896) від 31 липня 2017 року ОСОБА_2 повторно оглянутий комісією, має першу групу інвалідності, пов`язану з трудовим каліцтвом, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 29, 141).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги (серія АБ № 050052) від 31 липня 2017 року ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_2 становить 100% (а.с. 30, 142).

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2015 року в цивільній справі № 737/618/15-ц визнано ОСОБА_2 недієздатним та встановлено над ним опіку, призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 . При цьому суд послався на висновок судово-психіатричної експертизи № 505 від 20.08.2015 року, згідно з яким у ОСОБА_2 має місце посттравматична дисфункція головного мозку у вигляді церебральної коми (апалічний синдром), внаслідок чого він позбавлений на даний момент здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а.с. 22).

Медична документація, у тому числі висновки МСЕК, результати розслідування нещасного випадку на виробництві, матеріали кримінального провадження та рішення суду в сукупності достатні для висновку про те, що ОСОБА_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09.04.2015 року, втратив 100% професійної працездатності та цивільно-правову дієздатність.

Автомобіль DAEWOO Lanos D4LM500 д.р.н. НОМЕР_1 перебував у користуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору на надання безоплатних транспортних послуг від 09.05.2014 року (а.с. 17-19 кп).

Цивільно-правова відповідальність Прилуцько-Варвинського об`єднаного міського військового комісаріату застрахована не була (а.с. 20, 21кп).

ОСОБА_4 був призваний у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України № 15 від 14.01.20165 року «Про часткову мобілізацію» та проходив службу з 20.03.2015 року на посаді водія відділення забезпечення в Прилуцько-Варвинському ОМВК (військовий квиток та довідка а.с. 25-27, 41 кп)

Таким чином, в суді встановлено, що станом на 09.04.2015 року автомобіль DAEWOO Lanos D4LM500, д.р.н. НОМЕР_1 перебував у віданні Прилуцько-Варвинського об`єднаного міського військового комісаріату, а водій ОСОБА_4 перебував з Прилуцько - Варвинським об`єднаним міським військовим комісаріатом у службових відносинах.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 являються батьками потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 є опікуном недієздатного ОСОБА_2 на підставі наведено вище рішення Куликівського районного суду від 08.09.2015 року та наділена правами і обов`язками, передбаченими ст. 67 ЦК України.

16 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) із письмовою заявою, просила відповідно до ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо транспортної пригоди, що сталася 09.04.2015 року на а/д Чернігів Прилуки Пирятин, м. Чернігів, на 22км+200м за участі транспортного засобу Daewoo Lanos з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та потерпілого пішохода ОСОБА_2 . До заяви додала копії паспортів та кодів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , копію рішення суду про встановлення опіки, копію довідки до акта МСЕК серія АВ № 031190, копію довідки про результати визначення ступеню проф.. працездатності серія АБ № 0030587 (а.с. 23).

04 серпня 2017 року представник ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із листом, яким повідомив, що зі сплином двох місяців після звернення ОСОБА_1 , залишається невідомим, чи зареєстровано страхову справу, і які документи, в разі необхідності, необхідно додати для прийняття рішення про виплату відшкодування. Також надав довідку до акта огляду МСЕК № 045896 та довідку результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 050052 (а.с. 25).

Листом від 11 серпня 2017 року № 3.1-02/19522 МТСБУ надало представнику ОСОБА_1 відповідь, у якій просить надати додаткові документи, а саме: завірений належним чином документ, складений відповідною уповноваженою установою, що підтверджує настання відповідальності у водія транспортного засобу; довідку про середньомісячний заробіток (дохід), який обчислюється за три або за дванадцять календарних місяців, що передували місяцю ДТП (а.с. 26).

14 грудня 2017 року представник ОСОБА_1 надав МТСБУ витребувані довідку про доходи та оригінал постанови про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2017 року (а.с. 27).

29 грудня 2017 року МТСБУ звернулось до Чернігівської обласної лікарні із запитом на видачу довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого ОСОБА_2 , пославшись на те, що зазначена довідка необхідна для проведення регламентної виплати потерпілій стороні (а.с. 144).

Листом від 27 березня 2018 року № 3/1-05/9039 представника ОСОБА_1 повідомлено про припинення перебігу строку виплати страхового відшкодування до моменту повідомлення страховика про набрання судовим рішення щодо ДТП законної сили (а.с. 162).

14 травня 2018 року на адвокатський запит представника МТСБУ від 08 травня 2018 року КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» повідомив про неможливість надати довідку про тимчасову втрату працездатності ОСОБА_2 у зв`язку із неповернення слідчим Куликівського ВП ГУНП медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 135).

Відповідно до розрахунку нарахованих та виплачених сум по потерпілому ОСОБА_2 , останньому виплачено Ніжинським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області у період з 2015 року по 01 травня 2018 року виплачено 371813,45 грн., з них по медицині 297159,00 грн. (а.с. 130, 137).

Таким чином, МТСБУ на даний час не виплатило потерпілому страхове відшкодування.

Щодо прийняття судом доказів.
Всі наведені вище докази оцінюються судом як належні, допустимі та достовірні. Учасники справи про неналежність недопустимість і недостовірність наведених вище доказів не заявили. Докази суперечностей не мають, узгоджені між собою, без ознак фальсифікації.

Відхилені судом докази відсутні.

Інші обставини, встановлені судом на підставі наданих доказів.
Шкода потерпілому ОСОБА_2 була завдана джерелом підвищеної небезпеки .

Мотивована оцінка аргументів учасників справи, висновки про порушення прав, свобод та інтересів позивачів, норми права які застосував та не застосував суд з наведенням мотивів.
За змістом позовної заяви недієздатний ОСОБА_2 значиться позивачем та заявлені позовні вимоги про стягнення на його користь на відшкодування моральної шкоди 120 000 грн., однак позовна заява ОСОБА_2 не підписана. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов поданий особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності. Суд вважає за необхідне зауважити, що мотивуючи позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказували, що їх сину завдано моральної шкоди і зазначали, в чому вона полягає, мотивація позову від імені ОСОБА_2 відсутня, тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, що завданої цій особі, розглянуті судом по суті, але як такі, що заявлені його опікуном.
В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як батькам у зв`язку з отриманням їхнім сином тілесних ушкоджень у наслідок ДТП, не заперечуючи тієї обставини, що вони опинились в надскладних життєвих умовах, суд не приймає аргументів позивачів та їх представника, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Тобто, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не є фізичними особами, чиє здоров`я було ушкоджене, з боку ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 не було протиправної поведінки щодо них самих та їх сина ОСОБА_2 , відповідно, відсутні передбачені ЦК України підстави для відшкодування моральної шкоди цим позивачам.
В той же час аргументи ОСОБА_1 та її представника щодо завдання моральної шкоди ОСОБА_2 суд вважає прийнятними, оскільки, як зазначено вище, моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, підлягає відшкодуванню.
Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_2 зазнав тяжких тілесних ушкоджень з незворотними наслідками, травма повністю зруйнувала його особистість, що беззаперечно потягло за собою завдання моральної шкоди.

Однак, суд вважає за необхідне частково врахувати аргументи відповідача в тій частині, що груба необережність самого потерпілого сприяла виникненню шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди,- також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).
Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху.

Спираючись на наведене, суд дійшов висновку, що підстав для звільнення від відшкодування моральної шкоди, як то дія непереборної сили, або наявність умислу самого потерпілого, нема.

Однак, з урахуванням обставин ДТП, сукупності доказів, серед яких пояснення ОСОБА_4 , докази, які стали підставою закриття кримінального провадження, наявність у потерпілого алкогольного сп`яніння, яке було пов`язане з порушенням правил перетинання проїзної частини, відсутність реакції на звуковий сигнал автомобіля, що наближався, та на попередження людей, які знаходились на місці пригоди, у сукупності суд розцінює як грубу необережність ОСОБА_2 , що сприяла виникненню шкоди.
Таким чином, визначаючі розмір завданої ОСОБА_2 моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з того, що потерплий повністю втратив всі свої здібності, тривалість моральних страждань є пожиттєвою, однак заявлена до відшкодування сума підлягає зменшенню на підставі ст. 1193 ЦК України, та вважає, що засадам розумності та справедливості буде відповідати присудження до сплати 100 000 гривень.
Передбачений ст. 1187 ЦК України обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, Прилуцьким ОМВК не заперечувалась.
Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним свої трудових (службових) обов`язків. Перебування водія ОСОБА_4 на службі у Прилуцькому ОМВК цим відповідачем також не заперечувалось.
Стосовно аргументів сторін щодо позовних вимог до МТСБУ суд вважає за необхідне вказати наступне.

Аргументи позивача ОСОБА_1 про обов`язок МТСБУ здійснити регламентні виплати ґрунтуються вимогах ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, яка передбачає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 26 зазначеного Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.
Однак, досліджуючи хронологію обігу документів між позивачем ОСОБА_1 , її представником та МТСБУ, суд дійшов висновку, що на день розгляду справи в суді МТСБУ не порушило строків проведення регламентної виплати, передбачених ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, тому звернення до суду з позовом в цій частині є передчасним.

В абзаці 5 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV зазначено, що в разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Закон № 1961-IV (пункт 36.2 статті 36) зобов`язує страховика (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Сторона позивача не зазначила дати, коли була узгоджена сума регламентної виплати з МТСБУ, послалась тільки на дату надіслання заяви та отримання заяви відповідачем, та наполягала на тому, що цей відповідач у подальшому безпідставно витребовував інші документи. Представник позивача в судовому засіданні повідомила, що сума страхового відшкодування не узгоджена.

Однак, на момент звернення до МТСБУ із заявою про проведення виплати, ОСОБА_1 було відомо про відсутність постанови про закриття кримінального провадження. Лише 14 грудня 2017 року представник ОСОБА_1 надав МТСБУ витребувані довідку про доходи та оригінал постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2017 року, тобто, прострочка надання необхідних документів перевищила 200 днів, тому строк проведення регламентної виплати може бути продовженим ще на кількість днів такого прострочення днів без застосування до МТСБУ відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. Крім цього, звернення до суду з даним позовом (направлення поштою) мало місце 02.03.2018 року, у зв`язку з чим припинено перебіг строку здійснення регламентної виплати.

Судові витрати.
На підставі договорів про надання правничої допомоги адвокат Селюх А.В. надавав правову допомогу та представляв у суді інтереси позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Загальна вартість послуг адвоката склала 5000 грн., які були сплачені ОСОБА_1 16.05.2018 року, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 132).
Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На думку суду розмір витрат ОСОБА_1 на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сума задоволених позовних вимог до Прилуцького ОМВК становить 100 000 грн., тобто розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з Прилуцького ОМВК, пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 1335 грн.

Позивачі у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, та законні представники недієздатних інвалідів звільнені від сплати судового збору. У такому випадку судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та у даному випадку підлягають стягненню з Прилуцького ОМВК у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» для юридичних осіб з позовних заяв майнового та немайнового характеру 1762 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Прилуцького об`єднаного міського військового комісаріату ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 , 100 000 (сто тисяч) гривень.
Позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без розгляду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Прилуцького об`єднаного міського військового комісаріату ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на правову допомогу 1335 грн.
Стягнути з Прилуцького об`єднаного міського військового комісаріату ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1762,00 грн., отримувач коштів: УК у Куликівському р-нi/Куликівс.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37888512, Банк отримувача - ГУ ДКСУ у Чернігівській областi, Код банку отримувача (МФО) 853592, Рахунок отримувача 0258, Код класифікації доходів бюджету 22030101.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Куликівський районний суд Чернігівської області суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 22.05.2018 року.

Суддя Л.М. Усенко