Ухвала

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 201/14973/14-ц

провадження № 61-10023св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 про відмову від позову до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, зобов'язання видати довідку за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2015 року у складі судді Черновського Г. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року у складі колегії суддів: Тамакулової В. О., Котушенко С. П., Козлова С. П.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») про розірвання договору, зобов'язання видати довідку.

Позовна заява мотивована тим, що 30 вересня 2013 року між

ОСОБА_2 та ПАТ «Універсал Банк» був укладений договір банківського обслуговування фізичної особи, відповідно до умов якого банк відкрив рахунок на ім'я позивача. Маючи намір розірвати цей договір, що передбачено законодавством України та відповідним пунктом договору, укладеним між сторонами, а також підпунктами 17.1, 17.2 Умов обслуговування рахунків фізичної особи, вона неодноразово зверталась на адресу відповідача із заявами про розірвання договору банківського обслуговування, які не були задоволені. Вважала цей договір розірваним

з 30 вересня 2014 року, коли повернула відповідачу платіжну картку.

На підставі вищевказаного з урахуванням уточнень ОСОБА_2 просила розірвати договір банківського обслуговування фізичної особи з 30 вересня 2014 року та зобов'язати відповідача видати довідку про закриття банківського рахунка з 29 вересня 2014 року.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами підтвердження звернення на адресу ПАТ «Універсал Банк» із заявою щодо закриття саме рахунка

№ НОМЕР_1

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня

2015 року рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська

від 20 травня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову

ОСОБА_2 про розірвання договору про банківське обслуговування фізичної особи від 30 вересня 2013 року № 010758363 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 в цій частині задоволено.

Зобов'язано ПАТ «Універсал Банк» розірвати договір про банківське обслуговування фізичної особи від 30 вересня 2013 року № 010758363

з 30 вересня 2014 року.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 18 травня 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня

2016 року рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська

від 20 травня 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що банківський рахунок

№ НОМЕР_2 був відкритий за договором

№ 010758363 банківського обслуговування фізичної особи від 30 вересня 2013 року в рамках пакета послуг «Еліт», де складовими є: поточний рахунок для погашення кредиту № НОМЕР_2 та ощадний рахунок № НОМЕР_1, при цьому поточний рахунок

№ НОМЕР_2 відкритий для видачі кредиту та оплати кредиту за кредитним договором № CL141954 від 30 вересня

2013 року. Отже, договір банківського обслуговування фізичної особи

від 30 вересня 2013 року № 010758363 не може бути розірвано, а поточний рахунок № НОМЕР_2 закрито, оскільки був відкритий відповідно до кредитного договору від 30 вересня 2013 року

№ CL141954 та додаткових угод до нього з метою видачі кредиту і його погашення, у зв'язку з чим апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заяву про відмову від позову, у якій просила прийняти відмову від позову ОСОБА_2 до

ПАТ «Універсал Банк» про розірвання договору, зобов'язання видати довідку, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції і закрити провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 29 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 23 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 лютого 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У травні 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду заяву про відмову від позову на підставі статті 408 ЦПК України, в якій просила визнати нечинними рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і закрити провадження у справі. Процесуальні наслідки відмови від позову заявнику зрозумілі.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про відмову від позову, суд касаційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 4 частини першої, частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

ОСОБА_2, на підтвердження заяви про відмову від позову, поданої до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та з урахуванням вимог листа Верховного Суду про необхідність підтвердження її намірів відмови від позову, повторно направила до Верховного Суду заяву від 22 березня 2018 року про відмову від позовних вимог, визнання нечинними рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду та закриття провадження у справі.

У зв'язку з поданням позивачем ОСОБА_2 заяви про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, суд касаційної інстанції приймає відмову позивача від позову, визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та закриває провадження у справі; підстав для неприйняття відмови позивача від позову не встановлено.

Керуючись статтями 206, 255, 408, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від її позову до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, зобов'язання видати довідку.

Визнати нечинними рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору, зобов'язання видати довідку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик