Дата документу 25.05.2018
Справа № 501/1840/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого-судді Смирнова В.В., за участю секретаря Крамського Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморськ Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ МІКРОФІНАНС» про визнання договору кредиту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулося до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ МІКРОФІНАНС» про визнання договору кредиту недійсним (а.с.1-3), стверджуючи, що 27.02.2017 року ОСОБА_1 та ТОВ «БІ ЕЛ МІКРОФІНАНС»уклали кредитний договір №МФ-121, відповідно до якого відповідач надав кредит у розмірі 2 000,00 грн. строком користування до 14 березня 2017 року (а.с.6-7).

Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач відмовився надати відомості про розрахунок за користування кредитом, чим порушили права позивача, та відмовлено в укладанні додаткової угоди.

10 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 надала до суду уточнення до позовної заяви та просить суд:

Визнати недійсним кредитний договір № МФ 121 від 27 лютого 2017 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «БІ ЕЛ МІКРОФІНАНС».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов (а.с. 23, 37).

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, заперечували проти позову, надали заперечення на позовну заяву, просили суд врахувати заяву, розглянути справу без їх участі та відмовити в задоволенні позову (а.с. 39-45).

Відповідно заперечень, наданих 05.12.2017року та 06.12.2017року, представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти позовних вимог позивача, зазначивши, що стосовно посилання позивача на ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України про звільнення від відповідальності за порушення зобовязань, якщо сторона доведе, що це порушення відбулось внаслідок випадку або непереборної сили, то відповідно ст. 263 цього ж Кодексу законодавець надає досить широке визначення непереборної сили - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. У той же час ЦКУ звужує поняття випадку, а саме: - зазначає, що недотримання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязань, та відсутність у боржника необхідних коштів не можуть вважатися випадком. Отже незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей (об'єктивні обставини чи суб'єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. (а.с. 39-58).

Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно копії договору № МФ-121 від 27.02.2017 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БІ ЕЛ МІКРОФІНАНС»було надано кредит в розмірі 2 000,00 грн.. (а.с. 6-8).

Відповідно копії повідомлення про візит від 03.10.2017 року № ПВ/10-589 про зобовязання ОСОБА_1 сплатити заборгованості по кредитному договору № МФ-380 від 11.06.2017 року в розмірі 5 314,34 грн. до 201.10.2017 року (а.с. 30).

Як вбачається з заперечень, наданих відповідачем, згідно даних обліково- реєструючої системи ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» заборгованості по Договору про надання фінансового кредиту № МФ- 121 від 27.02.2017 р. не має, зобовязання по ньому погашені в повному обсязі. Таким чином, взаємні зобовязання сторін по зазначеному в позовній заяві договору припинені, атому предмет спору взагалі відсутній (а.с.57).

Таким чином суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позовних вимог через відсутність предмету спору.

За умовами договору відповідач зобов'язується на умовах визначених Договором, на строк визначений п 1.3 Договору надати позивачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а позивач зобовязується повернути відповідачу ОСОБА_3 у встановлений п. 1.4 термін та сплатити проценти за використання кредиту та виконати інші зобовязання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені цим Договором (п.1.1 кредитного договору), дата повернення кредиту була визначена сторонами -14 березня 2017 року (п.1.4), пунктом 2.1. Кредитного договору визначено порядок надання кредиту, пунктом 2.2 та п. 2.2.2 кредитного договору визначена процентна ставка за користування кредитом та порядок її сплати, п. 2.3 Кредитного договору визначено порядок сплати кредиту, пунктом 4.1 та 4.2Кредитного договору - встановлена відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов договору зобов'язань.

Таким чином, Договір відповідає вимогам, встановленим ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків Фінансових послуг», а також вимогам ст. 180 ГК України, де визначені істотні умови договору такі як: предмет, ціна, строк дії договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін чає бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа і кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, істотними умовами кредитного договору, відповідно до закону, є умови про предмет договору, строк його дії, розмір процентів, умови видачі кредиту.

Виходячи з аналізу норм діючого законодавства України стосовно істотних умов договору, у т.ч. істотних умов кредитного договору - в законодавстві відсутня така обов'язкова умова кредитного договору як «звільнення Позичальника від відповідальності за порушення зобовязань, на підставі форс мажорних обставин», проте в укладеному Кредитному договорі наявна умова про право позичальника ініціювати внесення змін та/або доповнень до Договору.

Зобов'язання відповідача з надання кредиту позивачу виконані в повному обсязі, що підтверджується і самим позивачем. Умови кредитного договору не містять положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, кредитний договір укладався з додержанням форми, встановленої законодавством, волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам. Позивач отримав кредитні кошти, та користувався коштами .

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також позивачем не надано будь-яких доказів істотного порушення Відповідачем положень договору, та не доведена наявність шкоди, що була завдана таким порушення, а тому не вбачається підстав для розірвання Кредитного договору.

Відповідно до позиції, яку висловлює ОСОБА_4 України у своєму листі від 18.08.2004 р., № 18-111/3249-8378 «Про деякі питання застосування Цивільного кодексу України в банківській діяльності», де у п.10 НБУ зазначає, що виходячи з аналізу ЦК України та ГК України - істотними умовами кредитного договору як господарського договору відповідно до закону є умови про предмет, ціну, строк його дії, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. У інших випадках, зокрема щодо умов, що наведені в ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України (зокрема, мета кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту), відсутні підстави вважати їх істотними умовами кредитного договору.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Також із п. 5.10 Договору випливає, що шляхом підписання Кредитного договору Позичальник підтверджує, що інформація зазначена у ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та в частині другій статті Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримана ним від кредитора до підписання Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору Позичальник підтверджує, що уважно ознайомився із змістом цього Договору, всі умови Договору зрозумів, повністю з ним згоден, заперечень зауважень та запитань не має, та зобовязується їх дотримуватись та виконувати. Отже, з підписанням Кредитного договору Позивач засвідчив згоду з усіма умовами викладеними в кредитному договорі.

Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає такі вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочинів, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Твердження позивача про те, що кредитний інспектор Петрусенко Ольга Миколаївна при укладенні кредитного договору не мала повноважень, спростовується довіреністю, виданою відповідачем на представлення інтересів Товариства. Про наявність даного документу зазначено безпосередньо у Кредитному договорі. Виходячи з вищевикладеного, відсутні підстави для визнання даного Кредитного договору недійсним.

Також, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів у суді, однак призупинення дії договору не передбачено, так як таке положення не врегульоване у законодавстві, а тому дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Стосовно посилання позивача на ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України про звільнення від відповідальності за порушення зобовязань, якщо сторона доведе, що це порушення відбулось внаслідок випадку або непереборної сили, то відповідно ст. 263 цього ж Кодексу законодавець надає досить широке визначення непереборної сили - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. У той же час ЦКУ звужує поняття випадку, а саме: - зазначає, що недотримання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязань, та відсутність у боржника необхідних коштів не можуть вважатися випадком. Отже незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей (об'єктивні обставини чи суб'єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Твердження позивача стосовно неодноразового звернення до відповідача з вимогою про надання виписки з розрахунками за кредитним договором та відмовою відповідача в наданні не підтверджується жодними доказами.

В своїй діяльність відповідач не керується ЗУ «Про банки і банківську діяльність», оскільки не є банківською установою, а відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ІК №81 є фінансовою установою (а.с. 49-56).

Також прошу звернути увагу, Що згідно даних обліково- реєструючої системи ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» заборгованості по Договору про надання фінансового кредиту № МФ- 121 від 27.02.2017 р. не має, зобовязання по ньому погашені в повному обсязі. Таким чином, взаємні зобовязання сторін по зазначеному в позовній заяві договору припинені, атому предмет спору взагалі відсутній. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.3-5, 7, 10, 19, 141, 258, 263-265, 352 ЦПК України, ст.ст. 203, 263, 526, 638, 629, 1054, 1055 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ МІКРОФІНАНС» про визнання договору кредиту недійсним відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області ОСОБА_5