Справа № 357/2033/17
У Х В А Л А
22 січня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Військової частини НОМЕР_1 на дії державного виконавця Прохацького Р.О. та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :
Командир військової частини НОМЕР_1 , полковник ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною скаргою, мотивуючи тим, що на підставі виконавчого листа №2/357/1612/17 від 06.09.2017 року державний виконавець Прохацький Р. О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54672768, яка була отримана боржником 21.09.2017 року. Перевіривши постанову державного виконавця в ЄДРВП вони дізнались, що постанова винесена 12.09.2017 року, а друкований дублікат, який було надано боржнику зареєстрований 11.09.2017 року, хоча про постанову від 11.09.2017 року в реєстрі відсутні відомості. Виконавчий лист надіслано боржнику без завіреної гербовою печаткою установи, яка відкрила виконавче провадження. Крім того, у постанові державного виконавця, вказано виконавчий збір у розмірі 13 600 грн., хоча ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначена суму, яка стягується з юридичної особи при виконанні рішення немайнового характеру. А тому, вважаючи, що вказана вище постанова винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, заявник просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, яку виніс Білоцерківський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ в Київській області, державний виконавець Прохацький Р. О., ВП №54672768.

Представник Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання свого представника не направив, про місце, час та дату розгляду скарги повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Державний виконавець Білоцерківського МВ ДВС ГТ УЮ у Київській області про місце, час та дату розгляду скарги повідомлений належно, причини неявки суду не відомі. Ставлення до скарги ДВС не висловили.

Суд, дослідивши матеріали скарги, та надавши належному правову оцінку доводам скаржника, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що головним державним виконавцем Білоцерківського МВ ДВС ГТ УЮ у Київській області Прохацьким Р.О. постановою від 11.09.2017 року відкрито виконавче провадження №54672768 з примусового виконання виконавчого листа №2/357/1612/17, який 06.09.2017 року видав Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. За змістом виконавчого документа, ВЧ пп НОМЕР_2 (А 1232) міста Біла Церква Київської області зобов`язано поновити ОСОБА_2 разом з членами сім`ї, а саме: дружиною ОСОБА_3 , 1963 р.н; сином ОСОБА_4 , 1986 р.н., та сином ОСОБА_5 , 1991 р.н., на квартирному обліку у військовій частині пп НОМЕР_2 (А 1232) міста Біла Церква Київської області.

Постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за зазначеним виконавчим документом доведена до відома боржника.

Представник боржника скаржиться на розбіжність в даті постанови про відкриття виконавчого провадження, яка надійшла до ВЧ НОМЕР_1 та тією, яка є у ЄДРВП. Крім того, зазначає про невірний розрахунок суми виконавчого збору, який визначено державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Досліджуючи подану скаргу на наявність чи відсутність підстав для її задоволення, суд виходить з наступного.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано законодавцем у розділі VII ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як зазначено в п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Посилання скаржника на розбіжність в даті постанови про відкриття виконавчого провадження, яка надійшла до ВЧ НОМЕР_1 та тією, яка є у ЄДРВП не є підставою для скасування такої постанови, оскільки допущена державним виконавцем описка в написанні відповідної дати не може впливати на обов`язок боржника виконати судове рішення. Так, в силу приписів ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена без порушення процедури передбаченої Законом, тому підстави для її скасування з вказаних підстав відсутні.

Щодо невірного розрахунку державним виконавцем суми виконавчого збору у оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження, то суд вказує на таке.

Відповідно до ч.1,3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За змістом ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

Отже, за виконання судового рішення немайнового характеру з боржника слід стягнути виконавчий збір у розмірі 12 800,00 грн. (3200,00 * 4).

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У постанові про відкриття виконавчого провадження № 54672768 зазначено про стягнення із боржника виконавчого збору у розмірі 13 600,00 грн. Вказана сума виконавчого збору із зазначеними вимогами не узгоджується, тому постанова в цій частині підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Матеріали скарги не містять відомостей про виконання ВЧ НОМЕР_1 судового рішення до відкриття виконавчого провадження № 54672768, тому виконавчий збір підлягає стягненню із боржника.

Разом з тим, оскільки оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № 54672768 підлягає скасуванню в частині стягнення виконавчого збору з підстав невірного розрахунку останнього, державному виконавцю слід постановити окрему постанову про стягнення виконавчого збору з ВЧ НОМЕР_1 , як боржника у зазначеному виконавчому провадженні, що передбачено ч.6 розділу 1 Інструкції з примусового виконання рішень затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, де зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.

Відповідно до роз`яснень наданих в п.18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що подана скарга є обґрунтованою лише в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №54672768, тому її слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.26,27,29 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.447,451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацького Р.О. про відкриття виконавчого провадження № 54672768 з примусового виконання виконавчого документа № 2/357/1612/17, що 06.09.2017 року видав Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, в частині стягнення виконавчого збору із боржника ВЧ НОМЕР_1 у розмірі 13 600 грн.

Зобов`язати головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацького Р.О. вирішити питання щодо стягнення із боржника ВЧ НОМЕР_1 виконавчого збору відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б. І. Кошель