Справа № 595/1538/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення від права на спадкування, мотивуючи тим, що відповідач не проживав разом із спадкодавцем, не провідував його та не надавав жодної допомоги, тому відповідача слід усунути від права на спадкування на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_4 Після його смерті відповідач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, так як він є сином ОСОБА_4 та спадкоємцем першої черги. Однак, його брат хворів, у 2011 році переніс ішемічний інсульт, внаслідок якого був частково паралізований, а відповідач ухилявся від надання йому допомоги. Кошти на лікування брата давав позивач. З 1995 року відповідач по справі не проживав разом зі своїм батьком, ніколи не цікавився ним, не провідував його, не надавав жодної допомоги, та не був на похороні батька. У 2015 році брат перебував у відділенні стаціонарного догляду територіального центру соціального обслуговування - в с. Бариш, Бучацького району, оскільки через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Просять позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності. Позов заперечує. Згідно наданого письмового заперечення вбачається, щойого батько ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина, і він як єдиний спадкоємець першої черги за законом в шестимісячний термін подав заяву про прийняття спадщини. Крім того, із заперечення вбачається, що його батьки розірвали шлюб в 2000 році і з цього часу з батьком він не проживав. Після розірвання шлюбу він залишився проживати разом з матір'ю. Після того, як батьки розійшлися, він хотів спілкуватися з батьком, проте останній уникав зустрічі з ним. Проте, що батько захворів йому стало відомо значно пізніше, так як з 2001 року постійно проживає в Польщі, але періодично приїжджаю в Україну. Будучи хворим, батько не був лежачим. Третя група інвалідності дає право на роботу. В позовній заяві вказано, що в 2015 році батько через тяжку хворобу був у безпорадному стані і перебував у відділенні стаціонарного догляду територіального центру соціального обслуговування в селі Бариш Бучацького району. З довідки, виданої територіальним центром соціального обслуговування Бучацького району вбачається, що був він там дуже короткий період з 04.04.2015 року по 21.04.2015 року. Отже, така допомога йому не була потрібна.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є братом ОСОБА_4, а відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

ОСОБА_4 заповіту не складав.

Відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті батька ОСОБА_4, тому звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялался від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми закону суд, вирішуючи таку справу, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» поняття «безпорадний стан» тлумачиться як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов"язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

На підтвердження того, що ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані, позивач надав суду довідку № 30 від 31.01.2018 року, видану Зеленською сільською радою, згідно якої вбачається, що ОСОБА_4 проживав один, був інвалідом третьої групи та потребував сторонньої допомоги; довідку МСЕК, згідно якої ОСОБА_4 був інвалідом третьої групи, довідку № 02-4/276 від 05.10.2017 року, згідно якої ОСОБА_4 перебував у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання територіального центру соціального обслуговування з 04.04.2015 року по 21.04.2015 року.

Проте, надані суду вказані докази не свідчать про безпорадний стан ОСОБА_4

Сам факт похилого віку та наявності зазначених хвороб не є підставою для висновку про безпорадний стан особи.

Крім того, позивачем надано письмові пояснення підписані свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 які судом беруться до уваги, проте оцінюються критично, оскільки із вказаних пояснень не вбачається, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача, крім того, відсутні будь-які відомості про підтвердження того, що відповідач був повідомлений про стан батька та необхідність надання його допомоги.

Згідно письмового заперечення проти позову відповідач не заперечує факт хвороби батька, проте вказує на відсутність доказів перебування його у безпорадному стані.

У справі відсутні докази про те, що наявні у ОСОБА_4 хвороб, їх перебіг спричинили безпорадний стан останнього.

Сам факт, що позивач ОСОБА_1 турбувався про брата, допомагав йому у побуті, отриманні медичної допомоги, не свідчить про безпорадний стан ОСОБА_4

Також, факт того, що позивач хоронив спадкодавця ОСОБА_4, який був його братом, не є підставою для усунення від спадкування сина спадкодавця.

Крім цього, позивачем не надано доказів якої саме ОСОБА_4 потребував допомоги саме від відповідача.

Що ж стосується другої необхідної умови для усунення особи від права на спадкування - ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває у безпорадному стані, ця складова у даному випадку також відсутня.

У матеріалах справи немає доказів, які б свідчили, що відповідач ОСОБА_3, маючи реальну можливість допомогти батькові, умисно ухилявся від виконання цього обов'язку.

Так, судом встановлено, і не заперечується позивачем, що відповідач постійно працює за межами України (в Польщі) і лише періодично, кілька разів на рік приїжджає в Україну. Позивачем не надано суду жодного доказу, що спадкодавець чи інші особи звертались до відповідача щодо надання ним допомоги.

Що стосується надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання батька, у справі відсутні докази про таку потребу ОСОБА_4 Крім того, з пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів батько не звертався. За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_3 ухилявся від надання допомоги батькові.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.12,13,81,89,133,263-265,268 ЦПК України, ст. 1224 ЦК України,суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області безпосередньо або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора