Справа № 381/3689/17 Головуючий у І інстанції Осаулова Н. А.
Провадження № 22-ц/780/1691/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 49 24.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 за рахунок спадкового майна померлого ОСОБА_4 заборгованість по аліментах на суму 112 601,27 грн. та судовий збір у розмірі 1 126,01 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року загинув її колишній чоловік ОСОБА_4, з якого рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2008 року було стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2008 року і до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

19.01.2010 року на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_7 виконавче провадження ВП №16743066 направлено до Деснянського ВДВС по місцю проживання боржника.

Виконавче провадження №37580975 з примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м.Києва №2-5793/08 від 31.10.2008 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 24.02.2010 року перебувало у Відділі державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві.

07.11.2013 року державним виконавцем на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки згідно відповіді ДПС України боржник працював на той час в ТОВ «Статус Код» за адресою: м.Київ, вул.Остапа Вишні, 7, що територіально відноситься до ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві, в зв'язку з чим копію постанови разом з виконавчим документом направлено до ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві за місцем роботи боржника. Після отримання вказаних вище документів 28.11.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

25.03.2016 року державним виконавцем згідно п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із тим, що боржник працює в ТОВ «Код-Безпека» за адресою: м.Київ, вул.Фрунзе, 121/2, в зв'язку з чим копію постанови разом з виконавчим документом направлено до ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві для виконання.

01.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, копію якої для виконання направлено до бухгалтерії ТОВ «Код-Безпека».

23.08.2016 року державним виконавцем згідно п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої разом з оригіналом виконавчого документа для встановлення правонаступників направлено до Печерського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м.Києві.

30.09.2016 року державним виконавцем на підставі п.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі смертю боржника.

Згідно довідки Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 23.12.2016 року №2299/9, згідно наданої ОСОБА_2 довідки №7332 від 15.12.2016 року боржником за період з вересня 2014 року по серпень 2016 року отримано дохід в розмірі 337 803,80 грн. (з них 341 522,19 грн. - заробітна плата, 3718,39 грн. - сума страхових внесків). Враховуючи зазначене, сума аліментів, які могли бути утримані із доходу боржника, складає 112 601,27 грн. (337 803,80 х 1/3).

Вищевказана інформація стала відома позивачу з відповіді на її звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 24 січня 2017 року №10.1/7-111277645. 16-2/26-133 за підписом Представника Уповноваженого з питань дотримання прав дитини, недискримінації та гендерної рівності ОСОБА_8.

Оскільки вищевказана сума заборгованості по сплаті аліментів входить до складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4, позивач на підставі ст. 1281 ЦК України просила поновити їй строк пред'явлення вимог до спадкоємиці ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, та стягнути з неї на свою користь заборгованість по аліментам в розмірі 112 601,27 грн. та понесені по справі судові витрати.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просила суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених в ній підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечували та просили залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2008 року з ОСОБА_4 було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2008 року і до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.15).

На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист № 2-5793 від 30.10.2008 року, на підставі якого 24.02.2010 року постановою головного державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 17601241 з примусового виконання виконавчого листа (а.с.16).

З листа № 2299/9 від 23.12.2016 року Печерського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві вбачається, що на виконанні у Відділі перебував виконавчий лист Деснянського районного суду м. Києва від 31.10.2008 року по справі № 2-5793/08 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_9 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.10.2008 року і до повноліття дітей. В листі зазначено, що сума аліментів, які б могли бути утримані із доходу боржника, складає 112 601,27 грн. (а.с.13).

23 липня 2016 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 29.07.2016 року (а.с.14).

З наявної в матеріалах справи копії спадкової справи № 237/2016, заведеної Фастівською міською нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулися: ІНФОРМАЦІЯ_3 року - дружина ОСОБА_3 (а.с.49), ІНФОРМАЦІЯ_5 року - донька ОСОБА_11 (а.с.53 зв.), ІНФОРМАЦІЯ_4 року - донька ОСОБА_9 (а.с.58) та ІНФОРМАЦІЯ_6 року - син ОСОБА_12 (а.с.63).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, з чим погоджується і апеляційний суд, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п.п.1 - 5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Частиною першою ст.608 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Оскільки позивач ОСОБА_2 в своєму позові просила стягнути не право на аліменти, яке дійсно нерозривно пов'язане з особою, а заборгованість по аліментах, яка утворилася за життя спадкодавця у зв'язку із невиконанням ним своїх зобов'язань по сплаті аліментів, законним та обґрунтованим є висновок суду про те, що таке зобов'язання входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За системно-логічним змістом наведених вище норм матеріального права та ч. 2 ст. 1282 ЦК України випливає, що кредитор має звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з вимогою до спадкоємця про задоволення його вимог. У разі відмови спадкоємців від обов'язкового одноразового платежу кредитор не позбавлений можливості пред'явити вимогу про стягнення цієї суми у судовому порядку до суду, який за позовом кредитора накладає стягнення на спадкове майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Із наявної в справі копії спадкової справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 до нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців, як кредитор померлого ОСОБА_4, у строки, визначені ч.ч. 2-3 ст. 1281 ЦК України, які є присічними (преклюзивними), не зверталась, в зв'язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду про відсутність підстав до задоволення позову та стягнення з відповідача, як спадкоємця, на користь позивача, як кредитора спадкодавця, суми заборгованості по аліментам, яка ввійшла до складу спадкового майна.

Доводи апелянта ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції про те, що вона подавала нотаріусу заяву-вимогу до спадкоємців померлого ОСОБА_4, апеляційним судом відхиляються, оскільки на їхнє підтвердження позивачем не надано доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_2 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: