Постанова

Іменем України

24 травня 2018 року

м. Київ

справа № 753/8466/16-ц

провадження № 61-14484св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

Учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2018 року у складі судді Гаращенко Д. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року відкрито провадження по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

08 вересня 2017 року представник ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 за довіреністю - ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Апеляційний суд зробив висновок, що наявні підстави, передбачені пунктом 3 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України для відмови у відкритті апеляційного провадження.

У березні 2018 року ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, у якійпросив скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2018 року у справі № 753/8466/16-ц та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду справи. При цьому посилався на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. На обґрунтування касаційної скарги вказував на те, що апеляційний суд зробив помилковий висновок щодо недобросовісності здійснення ОСОБА_5 своїх процесуальних обов'язків, оскільки ніякої ухвали стосовно такого предмету оскарження апеляційним судом не приймалось.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно з вимогами пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі у випадку, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення;. Тобто, цією нормою процесуального закону імперативно визначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у випадку, якщо є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 через свого представника вже неодноразово подавав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження по справі від 01 червня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року залишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року йому було відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Заява може бути відхилена у зв'язку із зловживанням, якщо її свідомо обґрунтовано неправдивими фактами (MUSHTA v. UKRAINE, N 8863/06, § 30, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

Таким чином, правильним є висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Оскільки оскаржена ухвала залишена без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 416 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В.І. Журавель