АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня2018 року м. Київ

Справа 753/16142/17

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.

секретар Довгопола А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Шклянки М.П. 21 лютого 2018 року о 12:43 год. у м. Києві, повний текст складено 05 березня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Протект Сек'юриті»,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Протект Сек'юриті» про захист честі і гідності, в якому просила зобов'язати відповідача вибачитись за приниження її честі і гідності усно та письмово, стягнути з відповідача на її користь 40000,00 грн. моральної шкоди та 10000,00 грн. шкоди, заподіяної її здоров'ю.

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/4040/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.09.2014 після 21:00 год. позивач зайшла до супермаркету «Сільпо», що розташований за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144-Б, з метою придбання продуктів харчування. Ніяких продуктів у її сумках не було. Вибравши необхідний товар позивач пройшла на касу, де і оплатила його, отримавши відповідний чек. Потім до неї підійшов охоронець і попросив надати йому чек. Перевіряючи чек, охоронець запитав, чи є в неї в сумках продукти. Отримавши негативну відповідь охоронець став змушувати викладати на столик все, що було у її господарській сумці. Цей обшук край ганебний, робився публічно біля столика в присутності покупців і працівників магазину, за відсутності неоплаченого товару у сумці, охоронець став змушувати відкрити другу сумку для огляду, на що отримав категоричну відмову. Після чого охоронець заявив, що буде викликати міліцію. Згодом підійшов адміністратор і запросив в робочу кімнату, де також оглянув придбаний товар, чек і речі позивача. Прибулим працівникам міліції позивач також надала для огляду речі, які були у неї в сумках, чек та оплачені продукти. З боку працівників міліції було прийнято рішення прослідувати разом з ними та охоронцем до територіального відділу міліції для дачі пояснень, що і було зроблено. Окремо позивач зазначила про те, що працівник охорони надаючи пояснення, звів на неї наклеп вказав про те, що вона не виклала всі продукти на його прохання та ображала його нецензурними словами. Отже, неправомірними діями з боку відповідача було порушено право позивача на повагу до її честі та честі, було завдано шкоду її здоров'ю а також моральну шкоду, яка полягає у вкрай глибоких, тяжких, душевних стражданнях, позивач зазнала тяжкого стресу, почувається в стані тяжкої психологічної напруги в будь-якому магазині з охороною, змушена переплачувати за продукти харчування, купуючи їх у приватних осіб.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2018 в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Протект Сек'юриті» про захист честі і гідності - відмовлено.

Не погодилась із вищезазначеним судовим рішенням позивач, нею подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення належним чином не розглянув надані позивачем докази, в яких є невідповідність позиції відповідача тим фактам, що встановлені, зокрема працівниками поліції. Твердження суду про те, що у працівників ТОВ «Фоззі-Фуд» не було претензій до позивача, а охоронець є працівником іншого товариства, що стало підставою відмови у задоволенні позову, на думку позивача, є хибним, оскільки адміністратор також оглядав придбаний товар, чек і речі позивача в робочій кімнаті. Позивач вважає, що умови прийняття працівників на роботу, договори надання послуг між ТОВ «Фоззі-Фуд» та третіми особами не повинні породжувати зобов'язань для неї, оскільки вона була покупцем супермаркету «Сільпо», що належить до мережі супермаркетів ТОВ «Фоззі-Фуд», інцидент відбувся на його території, охоронцем була висунута безпідставна підозра у вчиненні позивачем крадіжки товарів, тому відповідальність повинна бути покладена саме на ТОВ «Фоззі-Фуд». Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

ТОВ «Фоззі-Фуд» у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів апеляційної скарги, вказує на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Наголошують на тому, що охоронець не є їх працівником, а тому вони не несуть відповідальність за його дії. Разом з тим вказують, що і в діях охоронця не вбачають порушень прав позивача, так як він діяв у відповідності до Закону України «Про охоронну діяльність», внутрішніх інструкцій, а огляд речей проводився з дозволу позивача. При цьому позивача ніхто силою не утримував, не чинив фізичний тиск, не висловлював недостовірну, негативну інформацію щодо позивача, а тому вважають безпідставним посилання позивача на порушення її честі, гідності та заподіяння їй моральної шкоди.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про задоволення заявлених нею вимог.

Представник відповідача Ебубікіров Е.Я. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

Сторонами у справі визнано, що 01.09.2014 після 21:00 год. у магазині «Сільпо», що розташований за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144-Б, позивач була зупинена охоронцем, який попросив надати йому чек на придбаний товар та надати для огляду сумки, з якими позивач перебувала в торгівельній залі. Оскільки позивач надала для огляду одну з двох сумок, був викликаний наряд поліції. Працівниками міліції не було виявлено факту крадіжки товарів, проте було прийнято рішення прослідувати всім учасникам до територіального відділу міліції для дачі пояснень.

Вказані обставини також викладені в листах: Дніпровського районного відділу Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві від 09.09.2014 № 24/14-П5/Дн.; Дарницького районного управління Головного управління в м. Києві МВС України від 30.12.2014 № 47/П-193/оп; Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 17.10.2017 № П-4438/125/48/02-2017. При цьому повідомляється, що за даним фактом було проведено детальну перевірку, дії наряду спеціальної роти груп затримання визнані такими, що відповідають вимогам нормативних документів та чинного законодавства України /а.с.18-19, 58,59/.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Фоззі-Фуд» та ТОВ «Протект Сек'юріті» 01.04.2014 був укладений договір № 56-ГСП-14 про надання охоронних послуг, за умовами якого ТОВ «Протект Сек'юріті» прийняв на себе зобов'язання надати послуги з охорони кожного магазину мережі «Сільпо». Також умовами договору визначено, що ТОВ «Протект Сек'юріті» несе відповідальність за неналежне виконання своїх функціональних обов'язків, визначених договором, інструкцією та чинним законодавством України (п.6.1.5) /а.с.34-40/.

Згідно з п.9.3.2 п.10 Інструкції з охорони магазину мережі «Сільпо», з метою попередження крадіжок товару охоронець при виявленні спроби приховування товару негайно повідомляє старшого охоронця, а той чергового адміністратора, і до їх прибуття у ввічливій і тактичній формі просить затриматись особу, що підозрюється у приховуванні товару, але тільки після виходу з торгового залу, тобто в зоні між касами та виходом з магазину /а.с.45-52/.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах.

Згідно з положеннями ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Статтею 270 ЦК України також встановлено право фізичної особа, зокрема, на повагу до гідності та честі.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Разом з тим, у Постанові Пленуму № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Верховний Суд України визначив, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

У п. 15 вказаної Постанови, вказано на те, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували сам факт поширення або розголошення зазначеної у позові інформації взагалі та, зокрема, відповідачем ТОВ «Фоззі-Фуд». Суд вказав на те, що позовні вимоги ґрунтуються лише на припущеннях позивача про факти та події, які на її думку принижують її честь, гідність, завдають моральної шкоди. Також суд врахував те, що у жодного із працівників ТОВ «Фоззі-Фуд» не було претензій до позивача, а охоронець є працівником іншого товариства.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається, зокрема, на положення ст. 277 ЦК України. При цьому, сам факт поширення відповідачем інформації про позивача не визнаний відповідачем та не доведений позивачем в ході розгляду справи, як того вимагають положення процесуального законодавства. З наведених обставин справи не вбачається, що інцидент, який стався в приміщенні де ведеться господарська діяльність відповідачем, набув широкого розголосу. Також не вбачається, що працівниками відповідача та охоронцем, який не є працівником відповідача, була поширена будь-яка негативна інформація стосовно позивача, а звернення до компетентних органів не може вважатися поширенням інформації. Сама по собі та обставина, що позивач була зупинена у зв'язку з підозрою у вчиненні крадіжки не може вважатися порушенням її права на честь і гідність, оскільки інша сторона конфлікту виконувала свої професійні обов'язки і за умови належної поведінки обох сторін виключається виникнення конфлікту. До того ж, охоронець не є працівником відповідача, а тому останній не несе відповідальність за вчинення ним дій. Посилання позивача на участь в конфлікті адміністратора не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки відсутні докази його неправомірної поведінки та завдання шкоди позивачу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про недоведеність позовних вимог, пред'явлених до відповідача у справі. Також слід зазначити про невідповідність позовних вимог самій меті інституту захисту честі і гідності, спростування недостовірної інформації.

Отже, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 22.05.2018