Справа № 361/7529/17
Провадження № 2/361/897/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді: Радзівіл А.Г.

за участю секретаря: Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі в грудні 2017 року звернулися до суду із позовом в якому просили визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 06 грудня 2016 року на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, після смерті ОСОБА_4, померлого 06 червня 1999 року, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461; а також просили визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 06 грудня 2016 року на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, після смерті ОСОБА_4, померлого 06 червня 1999 року, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461.

Свій позов обґрунтовують тим, що 06 червня 1999 року помер ОСОБА_4, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції видано свідоцтво про смерть, та складено відповідний актовий запис № 215213.

Спадкове майно на яке відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_4, складається з земельної ділянки площею 0,277 га розташованої на території с.Пухівка Броварського району Київської області, яка належала йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 101 від 18 лютого 2000 року, а також Державним актом на право приватної власності на землю від 21 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на парво власності на землю за № 461.

Померлим ОСОБА_4 заповіт не складався.

Спадкоємцями першої черги є діти померлого: ОСОБА_3 та ОСОБА_5, та дружина ОСОБА_6.

18 лютого 2000 року ОСОБА_3, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 прийняли спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 101 від 18 лютого 2000 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявили про відмову від спадщини, що підтверджується заявою від 15 лютого 2000 року, тому ОСОБА_3 отримав право на спадкування як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_4

06 грудня 2016 року помер ОСОБА_3, про що видано 08 грудня 2016 року відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_7 територіального управління юстиції у м.Києві свідоцтво про смерть, та складено відповідний актовий запис за № 18774.

ОСОБА_3 заповіт також складено не було. Спадкоємцями після його смерті є його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Спадкоємці звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20 листопада 2017 року № 897/02-31 виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 їм відмовлено у видачі такого свідоцтва.

Враховуючи вищевикладені обставини позивачі звернулися до суду із вказаним вище позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши письмові докази у справі, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 06 червня 1999 року помер ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 623, та відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції 07 червня 1999 року виданого свідоцтво про смерть серії І-БК № 215213. (а.с. 215).

Після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3 син (а.с. 213), а ОСОБА_9 дружина та ОСОБА_5 написали заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.214).

Спадкове майно на яке відкрилася спадщина складається із: земельної ділянки земельної ділянки, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461. (а.с. 216-217).

18 лютого 2000 року на імя ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461. (а.с. 219).

08 грудня 2016 року помер ОСОБА_3, про що складений відповідний актовий запис № 18774 відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_7 територіального управління юстиції у місті Києві, та видано свідоцтво про смерть серії І-БК № 390036. (а.с. 46).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його діти: син ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-КИ № 376980 від 02 серпня 1986 року (а.с. 49) та донька ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VIII-БК № 290548 від 06 березня 1992 року (а.с. 50).

19 січня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 41-42).

На майно, що при житті належало на праві власності ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташовану в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2000 року виданого на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461 (спадкова справа щодо майна померлого внесена до спадкового реєстру за № 60124541).

20 листопада 2017 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у звязку з тим, що вказаній земельній ділянці не присвоєні кадастрові номери після оформлення ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом 18 лютого 2000 року, виданого пятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №2с-72 та не було отримані ним відповідні державні акти на право власності на землю. (а.с.195).

За змістом п. п. а, г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування розяснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Факт належності на день смерті ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2000 року спірної спадкової земельної ділянки, знайшов своє підтвердження в суді.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (п. а).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачі єдиними спадкоємцями до майна померлого ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76 - 80, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 Вячеславовичем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 06 грудня 2016 року, на Ѕ частки земельної ділянки, площею 0,277 га (0,250 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка Броварського району Київської області, після смерті 06 червня 1999 року ОСОБА_4, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 461.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 06 грудня 2016 року, на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,277 га (0,25 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка Броварського району Київської області, після смерті 06 червня 1999 року ОСОБА_4, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 461.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Радзівіл А.Г.