Постанова

Іменем України

21 травня 2018 року

м. Київ

справа № 757/32201/14-ц

провадження № 61-9304св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Київенерго», комунальне підприємство по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року в складі судді Литвинової І. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»), комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» (далі - КП «Липкижитлосервіс») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з жовтня 1995 року ОСОБА_4 є власником двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Під належною їй квартирою розташовані: під однією кімнатою - трансформаторна підстанція ТП-882 та ЗРП (закриті розподілові пристрої), які перебувають на балансі ПАТ «Київенерго»; а під другою кімнатою - електрощитова ТП 882-10/04 кв, яка також перебуває на балансі ПАТ «Київенерго» та електрощитова, яка виконує функцію головного розподільчого щита цього будинку та обслуговує будинки АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2, і яка перебуває на балансі КП «Липкижитлосервіс». У грудні 1995 року роботу трансформаторної підстанції будо відновлено, через що позивач та члени її родини почали відчувати потужний рівень шуму та вібрації, що позбавило її можливості належним чином користуватися житлом. Враховуючи тривале проживання у квартирі, яка розташована над трансформаторною підстанцією, у 2003 році позивача тяжко захворіла, в подальшому хвороба продовжується.

На підставі викладеного, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути солідарно з ПАТ «Київенерго» та КП «Липкижитлосервіс» 835 200 грн моральної шкоди, 2 862,47 грн матеріальних збитків на придбання ліків та 185 грн витрат на проїзд.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 250 грн. Стягнуто з КП «Липкижитлосервіс» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 250 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що внаслідок розміщення на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 трансформаторної підстанції ТП - 882, електрощитової ТП 882-10/04 та електрощитової, що виконує функцію головного розподільчого щита будинку, позивач не може проживати у квартирі № 35, яка розташована поверхом вище, адже в квартирі постійно відчувається потужний рівень шуму та вібрації, у зв'язку із чим позивач зазнає шкоди у вигляді втрат немайнового характеру. Відповідно до висновку судової психологічної експертизи від 22 квітня 2016 ситуація з установкою трансформаторної підстанції (ТП-882), електрощитової та головного розподільчого щита будинку АДРЕСА_1, є психотравмуючою ситуацією для ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також перевірив визначний розмір моральної шкоди, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних тощо), яких зазнала позивач у зв'язку з незаконним розташуванням трансформаторної підстанції ТП - 882, електрощитової ТП 882-10/04 та електрощитової, що виконує функцію головного розподільчого щита житлового будинку, тривалість її немайнових втрат, вік, стан здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, ставлення відповідача до виниклої ситуації, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Київенерго», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено заявлені вимоги, а висновок експерта не підтверджує доводи ОСОБА_4, оскільки не зрозуміло його мотивів. Визначена судами сума моральної шкоди є необґрунтованою. Судами порушено принцип диспозитивності.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

15 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року установлено незаконність розміщення трансформаторної підстанції ТП - 882, електрощитової ТП 882-10/04 та електрощитової, що виконує функцію головного розподільчого щита в житловому будинку, та зобов'язано відповідачів усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи від 22 квітня 2016 року ситуація з установкою трансформаторної підстанції (ТП-882), електрощитової та головного розподільчого щита будинку АДРЕСА_1, є психотравмуючою ситуацією для ОСОБА_4

Внаслідок розміщення на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 трансформаторної підстанції ТП - 882, електрощитової ТП 882-10/04 та електрощитової, що виконує функцію головного розподільчого щита будинку, позивач не може проживати у квартирі № 35, яка розташована поверхом вище, адже в квартирі постійно відчувається потужний рівень шуму та вібрації, у зв'язку із чим позивач зазнає шкоди у вигляді втрат немайнового характеру.

Суди встановили, що така шкода спричинена позивачу внаслідок дій працівників відповідача, а саме у зв'язку із порушенням ДБН та ДСНіП при установленні в житловому будинку позивача трансформаторної підстанції ТП - 882, електрощитової ТП 882-10/04 та електрощитової, що виконує функцію головного розподільчого щита будинку.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи від 22 квітня 2016 моральні страждання ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв'язку з заподіяною відносно неї моральної шкодою - бездіяльністю відповідачів щодо експлуатації механізмів та обладнання високої потужності, які були встановлені безпосередньо під належною позивачу квартирою.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На підстави викладеного суди дійшли правильного висновку, що неправомірними діями відповідачів позивачу завдано моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суди виходили із засад розумності, виваженості та справедливості.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що позивачем не доведено заявлені вимог, оскільки зібраними по справі доказами, зокрема висновком експертизи, якому надана належна правова оцінка, підтверджено причино-наслідковий зв'язок між неправомірними діями відповідачів та завданою позивачу моральною шкодою.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо порушення судами принципу диспозитивності, оскільки судами розглянуто справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк