Номер провадження: 22-ц/785/513/18
Номер справи місцевого суду: 520/8363/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Одеса

Справа № 520/8363/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - Приморське відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській, правонаступником якого є - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приморського відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській, правонаступником якого є - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області, подану представником Борисенко Оленою Анатоліївною, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Луняченка В.О. 20 вересня 2017 рокуо 16 годині 10 хвилині в м. Одесі,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати дійсним Акт НОМЕР_1 від 21.03.1985 р. про нещасний випадок на виробництві; 2) зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі видати ОСОБА_4 направлення на медико-соціальну експертну комісію для встановлення відсотків втрати працездатності; 3) стягнути з працівників Приморського відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській моральну шкоду в розмірі - 6 000,00 грн..

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що у 1985 р. під час роботи на підприємстві стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму. Було складено Акт НОМЕР_1 про нещасний випадок на виробництві.

Наприкінці 2016 р. у нього з'явився біль у лівому стегні. Лікувально-консультативна комісія поліклініки порту визнала його професійно непридатним до роботи. З пакетом необхідних документів його було направлено до районної МСЕК в м. Одесі. Однак, там йому пояснили, що для звернення до МСЕК необхідно направлення з Фонду соціального страхування.

У травні 2017 р. для отримання відповідного направлення він звернувся до Дирекції Фонду соціального страхування. Йому в цьому було відмовлено. Відмова обґрунтована тим, що в Акті НОМЕР_1 від 21.03.1985 р. у верхньому правому куті відсутній підпис керівника підприємства, розшифровка цього підпису, яка повинна бути скріплена печаткою підприємства.

Під час розгляди справи судом першої інстанції позивач відмовився від позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2017 р. позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано Акт НОМЕР_1 від 21.03.1985 р. про нещасний випадок на виробництві дійсним.

Зобов'язано Приморське відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області видати ОСОБА_4 направлення на медико-соціальну експертну комісію для встановлення процентів втрати працездатності.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що акт НОМЕР_1 від 21.03.1985 р. про нещасний випадок на виробництві є дійсним, незважаючи на відступлення при його складенні від формі актів про нещасний випадок, визначених Положенням про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженим постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982 р..

Відповідно до Закону України від 28.12.2014 р. «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» огляд потерпілого на МСЕК, визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках проводиться МСЕК за умови подання акту про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, за направленням роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури.

17.05.2017 р. ОСОБА_4 звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі із заявою про надання направлення на МСЕК для визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Листом від 18.05.2017 р. (а. с. 6) у наданні направлення відділенням було відмовлено із посиланням на те, що акт НОМЕР_1 від 21.03.1985 року про нещасний випадок на виробництві, яки наданий заявником, має невідповідності формі акту затвердженому Положенням про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженим постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982 р., а відповідає положенням від 20.05.1966 р., яка вже не було чинною на момент його складення.

Встановлення факту, що акт НОМЕР_1 від 21.03.1985 р. про нещасний випадок на виробництві є дійсним, є підставою для зобов'язання Приморського відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області видати ОСОБА_4 направлення на медико-соціальну експертну комісію для встановлення відсотків втрати працездатності (а. с. 38 - 39 зворотня сторона).

Приморське відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській вапеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Борисенко О.А., представник Приморського відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській, вказує на те, що суд не прийняв до уваги листи відповідача від 2 6.06.2017 р. та від 18.05.2017 р. щодо невідповідності Акту вимогам Положення від 13.08.1982 р., оскільки останній був складений за формою, встановленою у 1966 році. Суд невірно витлумачив позицію представника відповідача щодо недійсності Акту не тільки за його формою, а й за викладених у ньому обставин.

Борисенко О.А., представник апелянта,у судовому засідання підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Додатково надала клопотання про заміну відповідача на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області.

ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти заміни відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.04.2018 р., занесеною до протоколу судового засідання, здійснено заміну відповідача - Приморське відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській на його правонаступника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області.

ОСОБА_4 письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування») та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо надання направлення на МСЕК з метою визначення ступеня втрати працездатності.

Частиною 2 ст. 38 Закону України від 28.12.2014 р. «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що огляд потерпілого, складання та коригування індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури.

Оскільки беззаперечно встановлено, що під час роботи з ОСОБА_8 стався нещасний випадок, який був оформлений Актом серії НОМЕР_1 від 21.03.1985 р., вірним є висновок суду визнання цього акту дійсним.

Доводи апелянта щодо невідповідності акту встановленій формі, не спростовують обставини, за яких стався нещасний випадок. Доказів протилежного апелянт на підтвердження своїх доводів щодо невідповідності змісту акту дійсним обставинам не надав. Колегія суддів вважає, що суто заформалізований підхід апелянта до акту не може бути підставою для задоволення скарги.

Таким чином, апеляційна скарга Приморського відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській, правонаступником якого є - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області,є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів Приморського відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській, правонаступником якого є - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області,а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Приморського відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській, правонаступником якого є - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеські області,- залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова