Справа № 461/216/17 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/239/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Савуляка Р.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Львівської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення № 1 філії «Західне РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» про зобов'язання виплатити відшкодування коштів по виплаті відсотків за вкладом в АТ «Банк «Фінанси та кредит»,-

встановила:

В січні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення № 1 філії «Західне РУ» АТ «Банк» Фінанси та кредит» про зобов'язання виплати відшкодування коштів по виплаті відсотків за вкладом в АТ «Банк Фінанси та Кредит».

Ухвалою від 11.01.2017 року суддя відкрив провадження у даній справі, призначив справу до судового розгляду.

Під час розгляду справи представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з клопотанням про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку КАС України.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення №1 філії «Західне РУ» АТ «Банк» Фінанси та кредит» про зобов'язання виплати відшкодування коштів по виплаті відсотків за вкладом в АТ «Банк Фінанси та Кредит» - закрито.

Ухвалу суду оскаржив представник позивача ОСОБА_4, на його думку, оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, неповним з»ясуванням обставин справи, тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі покликається на те, що зі змісту позовної заяви та долучених до неї матеріалів вбачається, що спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку із невиплатою позивачу процентів за договором банківського вкладу, тобто спірні правовідносини носять приватно-правовий характер, виникли на підставі цивільно-правового договору та не пов'язані із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій щодо позивача.

Зважаючи на те, що спір виник з приводу виплати процентів за договором банківського вкладу, дану справу необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Вважає, що суд зробив помилковий висновок про те, що позивач просить захистити своє право як вкладника проблемного банку, а не споживача банківських послуг та звернув увагу на те, що позивач не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність фонду гарантування вкладів фізичних осіб у публічно-правових відносинах, при цьому вимоги за позовом стосуються невиконання зобов'язань за договором про банківський вклад.

Покликаючись на правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 09.11.2016 року справа № 6-2309цс16 вважає, що висновки суду першої інстанції, які стали підставою для закриття провадження у справі, є необґрунтованими.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2017 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

03.03.2018 року представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ОСОБА_7 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає, що спір є публічно-правовим, тому повинен розглядатись за нормами адміністративного судочинства. Просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Позивач ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 на заперечення доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тому спір, який виник у даних правовідносинах щодо оскарження дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» при виконанні повноважень під час здійснення ліквідації банку щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів, є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами КАС України.

Крім цього, суд зазначив, що позивач просить захистити своє право, як вкладника проблемного банку, а не як споживача банківських послуг, відтак правовідносини регулюються спеціальним законодавством - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Закриваючи провадження у справі суд керувався п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України за якою суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

В свою чергу, частина 1 ст. 19 КАС України встановлює юрисдикцію адміністративних судів.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. у КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник із позовних вимог, які ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність, тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_9 звернувся в суд з позовом, у якому просить зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити відшкодування коштів по виплаті процентів за договором банківського строкового вкладу (депозиту).

При цьому, у даному випадку у фізичної особи виникають майнові вимоги до банку-боржника, що ліквідується і до держави в особі Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та є юридичною особою публічного права.

При цьому, юрисдикція спорів, однією зі сторін яких є Фонд, визначається виходячи зі змісту правовідносин та функцій Фонду або його уповноваженої особи.

У даній справі спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й в силу вимог закону саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в указаному спорі покладено обов'язок відшкодувати зазначені кошти від імені сторони правочину.

Таким чином, колегія суддів не може погодитись із висновком місцевого суду про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення №1 філії «Західне РУ» АТ «Банк» Фінанси та кредит» про зобов'язання виплати відшкодування коштів по виплаті відсотків за вкладом в АТ «Банк Фінанси та Кредит», оскільки суд не врахував, що за змістом правовідносин спір не носить ознак публічно-правового, а виник з приводу виконання умов договору банківського вкладу щодо повернення відсотків за вкладом.

Крім цього, відповідачем у даній справі ОСОБА_3 також визначив ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення № 1 філії «Західне РУ» АТ «Банк» Фінанси та кредит».

Оскільки інший відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення № 1 філії «Західне РУ» АТ «Банк» Фінанси та кредит» взагалі не відноситься до осіб, які здійснюють владні чи управлінські функції відповідно до законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тому зважаючи на те, що спір щодо останнього стосується цивільно-правовової угоди (критерій за юридичним змістом спірних відносин), такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Зазначене дає підстави для висновку про підставність апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 травня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

Р.В. Савуляк