АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/315/17Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/80/18 Доповідач - Ткач З.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Шмигельська І.З.

з участю представника ТзОВ "Борщівська аграрна компанія" Уварової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 594/315/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 3 листопада 2017 року, ухваленого суддею Зушман Г.І., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Борщівська аграрна компанія" про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди землі поновленим,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» (далі - ТзОВ «Мрія Центр») звернулось до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Борщівська аграрна компанія" (далі - ТзОВ "Борщівська аграрна компанія") з позовом про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди землі поновленим.

Позов обґрунтовує тим, що 10 травня 2009 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,13 га строком на п'ять років з моменту його державної реєстрації, яка була здійснена 10 грудня 2009 року.

Після закінчення строку оренди землі, ТзОВ "Мрія Центр" мало намір скористатися своїм переважним правом перед іншими особами на поновлення даного договору оренди.

Проте 1 червня 2015 року ТзОВ "Борщівська аграрна компанія" та ОСОБА_2 уклали новий договір оренди щодо спірної земельної ділянки.

Таким чином, ТзОВ "Борщівська аграрна компанія" і ОСОБА_2 порушили переважне право ТзОВ "Мрія Центр" на поновлення договору оренди землі передбаченого ст 33 Закону України "Про оренду землі", у зв'язку з чим, позивач просив відновити порушене право в судовому порядку.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 3 листопада 2017 року року вирішено:

"В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Борщівська аграрна компанія», про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди землі поновленим, відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в межах, в яких вони їх понесли."

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів направлення орендодавцю повідомлення про намір скористатися переважним правом щодо укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди та отримання орендодавцем такого повідомлення, а відтак - не знайшло свого підтвердження порушення переважного права позивача на укладення договору оренди землі з власником земельної ділянки ОСОБА_2 на новий строк, а також суд виходив з недоведеності факту користування позивачем земельною ділянкою орендодавця після закінчення строку договору оренди.

Не погодившись із такими висновками суду, ТзОВ "Мрія Центр" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що листи-повідомлення про намір скористатися переважним правом повинні направлятися реєстрованим поштовим відправленням, а тому вважає таку позицію районного суду порушенням норм матеріального права. Зазначає, що не заслуговують на увагу посилання суду щодо зволікання в укладенні додаткової угоди, оскільки позивачем реалізовано своє право на поновлення договору на новий строк. Вважає, що суд першої інстанції на власний розсуд тлумачить норми ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та невірно встановлює обставини, які необхідні для поновлення договору оренди землі на підставі переважного права орендаря, оскільки закон не містить таких підстав та не ставить в залежність термін дії переважного права або його дію відносно строку укладення нового договору оренди з іншим орендарем. Крім того, судом не враховано і той факт, що ТзОВ "Мрія Центр" запропонувало у надісланому орендодавцю проекті додаткової угоди аналогічні умови оренди, а також зазначило в листі-повідомленні, що у разі незгоди останнього із запропонованими умовами оренди, він має право надати прийнятні для нього умови або власний проект додаткової угоди.

Заслухавши сторін по справі, розглянувши апеляційну скаргу за матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 Цивільного Кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 Земельного Кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 05 лютого 2002 року Циганською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, є власником земельної ділянки площею 2,13 га, розташованої на території Циганської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

10 травня 2009 року між ТзОВ «Мрія Центр» та відповідачем укладено договір оренди землі, земельної ділянки площею 2,13 га, строком на 5 років з моменту його державної реєстрації. Державна реєстрація зазначеного договору здійснена 10 грудня 2009 року.

01 червня 2015 року між ОСОБА_2 та ТзОВ «Борщівська аграрна компанія» укладено договір оренди належної відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки строком на 7 років, державну реєстрацію якого проведено 9 липня 2015 року.

Умовами договору від 10 травня 2009 року, укладеного з ТзОВ «Мрія Центр» (пункт 8) передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Крім того, правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону, (яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин - вирішення питання щодо поновлення договору оренди), по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як на підставу поновлення строку договору оренди позивач посилався на те, що відповідач за 30 днів до закінчення строку договору не відповів на листи-повідомлення ТзОВ "Мрія" Центр" про наміри скористатися своїм переважним правом на поновлення договору на новий строк, надіслані йому 05 березня 2014 року та 07 серпня 2014 року.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач належним чином не повідомив відповідача про наміри скористатися своїм переважним правом на поновлення договору.

Погоджуючись із цим висновком, колегія суддів виходить з того, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена статтею 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Так частиною 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено обов'язок орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди.

У цьому випадку під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідного листа-повідомлення орендодавцю, а й отримання ним даного листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України від 25.02.2015 року в справі № 6-10цс15.

Так, абзацом 8 п.2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року, визначено, що згруповані поштові відправлення, поштові перекази, це внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п'ять і більше, що одночасно передаються для пересилання одним відправником.

Абзацом 25 п.2 цих Правил визначено, що реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наданим позивачем спискам №09(120), 101-200 на відправлення простих поштових відправлень по Україні через Оришківці, в яких зазначено прізвище ОСОБА_2, і не визнав їх належним повідомленням відповідача, оскільки в даних списках не вказано, з якого саме відділення поштового зв'язку відправлені документи, зазначені в списках, а також посада та прізвище працівника поштового зв'язку, котрий прийняв такі відправлення. Поштовий штемпель, наявний на списках, не чіткий, розмитий, не містить назви поштового відділення.

Як вбачається із листа Тернопільської дирекції ПАТ "Укрпошта" від 23 серпня 2017 року №301-31/1-455, згруповані поштові відправлення для пересилання (списком) у надходженні до відділення поштового зв'язку Оришківці ТД ПАТ "Укрпошта" не значаться. Надати інформацію про відправлення за 07 серпня 2014 року - четвер неможливо, оскільки цей день у даному відділенні поштового зв'язку був вихідним.

Окрім того, як вбачається з відповіді Тернопільської дирекції ПАТ "Укрпошта" від 21 вересня 2017 року №301-31/1-517, зазначений час на поштовому штемпелі "31" не може бути в якості години подання кореспонденції для пересилання.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визнав Списки простих поштових відправлень, долучених позивачем до матеріалів справи, недопустимими доказами з огляду на наявність в цих Списках відомостей вкладення простих листів, що можливо лише при відправленні листа з оголошеною цінністю з відповідним описом вкладення і обов'язковою перевіркою такого вкладення працівником поштового відділення.

Із письмових заперечень ОСОБА_2 до суду першої інстанції вбачається, що жодних повідомлень чи проектів додаткових угод до договору оренди земельної ділянки від позивача не надходило, і таких повідомлень він не отримував.

За таких обставин, належних та допустимих доказів про надіслання товариством "Мрія Центр" ОСОБА_2 та отримання останнім листів-повідомлень позивача щодо поновлення договору оренди землі з проектами додаткової угоди, позивачем не подано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності у чинному законодавстві вимоги надсилання листів-повідомлень саме рекомендованими, цінними та/або з повідомленнями про вручення поштовими відправленнями, оскільки ТзОВ "Мрія Центр" не була проведена реєстрація даних листів, про що свідчить відсутність відповідного порядкового номера вихідної кореспонденції на листах, а тому зазначене не доводить, що такі листи-повідомлення дійсно були відправлені 05 березня 2014 року та 07 серпня 2014 року, як стверджує представник позивача.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання за позивачем переважного права на поновлення договору оренди землі від 10 травня 2009 року з тих підстав, що після закінчення строку договору ТзОВ "Мрія" Центр" продовжувало користуватися земельною ділянкою орендодавця.

Частиною шостою ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як встановлено вище, договір оренди від 10 травня 2009 року між ТзОВ "Мрія Центр" та відповідачем ОСОБА_2 набрав чинності 10 грудня 2009 року, тобто з дня його державної реєстрації.

Жодних доказів того, що ТзОВ "Мрія Центр" продовжило користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди протягом місяця, не встановлено.

Обставини на які посилався позивач на підтвердження використання земельної ділянки стосуються періоду - з квітня 2015 року, який настав після закінчення строку договору оренди, місячного строку для надіслання листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, та припинення переважного права на поновлення договору оренди.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги положення ч. ч. 6, 8, 11 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", згідно яких у разі продовження орендарем користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, обов'язковим є укладання у місячний строк додаткової угоди про поновлення договору оренди землі із власником земельної ділянки, а відмова або наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі застосування орендарем механізму поновлення договору оренди через продовження користування земельною ділянкою, обов'язковою складовою такого способу є звернення орендаря після спливу строку дії договору до власника землі із пропозицією укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди і укладення такої додаткової угоди.

Частинами восьмою та дев'ятою ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено обов'язкову вимогу укладання додаткової угоди, навіть за умови поновлення дії договору на підставі частини 6 даної статті.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц.

Як встановлено судом першої інстанції з часу припинення строку дії договору оренди позивач не уклав додаткової угоди з ОСОБА_2, а також не виконав вимог закону щодо звернення протягом місяця після спливу строку дії договору до власника землі із пропозицією укласти додаткову угоду, не надав суду доказів відмови чи зволікання відповідача в укладенні такої додаткової угоди, про що суд першої інстанції дав правильну оцінку і правильно визнав вищенаведені обставини зволіканням товариства "Мрія Центр" в укладенні додаткової угоди.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 на час укладення 01 червня 2015 року з ТзОВ "Борщівська аграрна компанія" оспорюваного договору оренди землі мав правові підстави вважати, що договір оренди землі, укладений ним з ТзОВ «Мрія Центр», припинений 10 грудня 2014 року у зв'язку із закінченням строку його дії, а позивач на власний розсуд розпорядився своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, тобто не скористалось ним.

Посилання апеляційної скарги, що судом безпідставно не застосовано правових позицій Верховного Суду України у справах №6-2540цс16 та 6-2539цч16 колегія суддів до уваги не бере, оскільки у цих справах судами встановлені інші обставини справи - вчинення попереднім орендарем конклюдентних дій, а саме: продовження користування носієм переважного права спірною земельною ділянкою, однак зазначені обставини судом першої інстанції не встановлені. Крім того до спірних правовідносин судом правильно застосовано правові висновки Верховного суду України від 25.02.2015 року в справі №6-10цс15, 18.03.2015 року в справі №6-4цс15, 15.04.2015 року в справі №6-55цс15, 23.03.2016 року в справі №6-146цс16, 13.04.2016 року в справі №6-2027цс15, 23.11.2016 року в справі №6-2540цс16.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач не подав належних доказів на підтвердження наявності переважного права на поновлення договору оренди землі та доказів щодо недійсності договору оренди землі від 01 червня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТзОВ "Борщівська аграрна компанія", у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим.

Рішення суду є обґрунтованим і законним і підстав для його скасування, у тому числі з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не має.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" відхилити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 3 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в строки визначені статтею 390 ЦПК України.

Повна постанова складена 18 травня 2018 року.

Головуючий З.Є. Ткач

Судді: О.Я. Міщій,

Г.М. Шевчук