Номер провадження: 22-ц/785/290/18
Номер справи місцевого суду: 503/280/17
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б. С.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

За участю секретаря- Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 24 травня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6

-про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

17 лютого 2017 року ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеними позивними вимогами в котрому зазначав, що відповідно до заяви відповідача № б/н від 18 січня 2011 року йому відкрито кредитний ліміт на картковий рахунок на суму 5200 грн. та заявник ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг,що підтверджено підписом у заяві. Посилаючись на те, що відповідач порушує зобов'язання станом на 05.12.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 13003,63, з яких:

-5211,39 грн.- тіло кредиту

-1720,00-проценти за користування кредитом

-4976,83-пеня

-500,00 грн.-штраф(фіксована складова)

-591,41 штраф( процентна складова),які просить стягнути в судовому порядку та понесені ним судові витрати.

Останнім рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 травня 2017 року м у задоволенні позовних вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ) СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що на виконання умов договору Позичальнику 01.03.2011 року було видано картку уперше ,а в останнє 10.09.2015 року та факт перебування та здачі картки 19.12.2015 року документально не підтверджено,з заявами про несанкційований доступ до його рахунків не звертався. Зміна кредитного ліміту являється правом банку відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

В запереченнях (без підпису) ОСОБА_6 посилається на те, що розрахунок заборгованості не є первинним обліковим документом, а тому не може підтверджувати факт заборгованості кредиту та підтверджується платіжними документами.Сама фотографія не свідчить про кредитні зобовязання саме за цією кредитною карткою.

В судове засідання сторони не зявились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

З матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н від 18.01.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ,щ0 підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 18.01.2011 року, з якої вбачаються н персональні дані, адреса проживання, та інша інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана формація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що "Я згодна з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді....Я зобов'язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку".

Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3 % (36 % на рік).

На виконання умов договору Позичальнику 01.03.2011 було видано картку уперше та останнє було надано картку 10.09.2015 р., що підтверджується фото з програмного комплексу Банку ЕКБ , де Відповідач тримає в руках кредитну карту .

Відповідно до наданої виписки за період з 01.є01.1999 року по27.05.2017 року вбачається користування відповідачем саме отриманою карткою НОМЕР_1,котру тримає на фото.

З цього розрахунку вбачається використання кредитних коштів та їх рух за період з 10.09.2015 року по 02.08.2016 рік.(141-155)

Відповідно до розрахунку наданого позивачем на 05.12.2016 рік заборгованість становить 13003,63, з яких:

-5211,39 грн.- тіло кредиту

-1720,00-проценти за користування кредитом

-4976,83-пеню

-500,00 грн.-штраф(фіксована складова)

-591,41 штраф( процентна складова)

ОЦІНКА СУДУ

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що , що Відповідач здав картку у відділенні банку 19.12.2015р. та не міг нею користуватись, так як 05.01.2016р., коли виникла заборгованість перебував за межами України.

Суд вважає, що з 22.07.2015 року на кредитну карту був встановлений кредитний ліміт у розмірі 1370 грн., тоді як відповідно до розрахунку суми боргу по договору, 05.01.2016 року відповідачем отримано кошти в розмірі 5373,11 грн., що не узгоджується між собою, а тому ці докази не можуть бути покладені в основу судового тішення.

Також суд першої інстанції вбачає порушення вимог оформлення документів ДСТУ 4163-2003 "Вимоги до оформлювання документів", затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17.04.2003 року.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, сторони не заперечують, що при укладенні між сторонами Кредитного договору були досягнути усі істотні мови договору.

Пунктом 23 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним з моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно з ст.ст. З, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч.І ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідив тільки недійсний правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові з підстав недоведеності суд не звернув уваги на те, що в силу вимог ст. 60 ЦПК України саме на відповідача покладено обов'язок доведення того факту, що він не отримував кредитний ліміт чи не підписував кредитний договір, за невиконання умов якого до нього пред'явлено позов, або за договором відсутня заборгованість.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позичальником умови кредитного договору не оспорювалися.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не ос порений.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Факт кредитної заборгованості підтверджено розрахунком.

Факт перебування 19.12.2015 року Відповідача у відділенні ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та повернення кредитної картки та розірвання кредитних правовідносин не підтверджується належними та допустимими доказами.

Сама по собі знаходження відповідача за межами України не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог,оскільки саме на відповідача покладено обов'язок щодо збереження кредитної картки.

Зміна кредитного ліміту є правом Банку,а тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимогах.

З врахуванням вищезазначеного,судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково дійшов до висновку про відсутність кредитної заборгованості Дем'янчука О.О. ,допустив неповноту судового рішення,порушив норми матеріального та процесуального права, а тому в силу ст.376 ч.1 п.1,4 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового,про задоволення позовних вимог.

В силу ст.141 ЦПК України судова колегія повертає позивачеві понесені ним судові витрати так як вони документально підтверджені.

Керуючись ст. 367,368,374, 376,381,382,384,390 ЦПК ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 24 травня 2017 року скасувати.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 13003,63, з яких:

-5211,39 грн.- тіло кредиту

-1720,00-проценти за користування кредитом

-4976,83-пеню

-500,00 грн.-штраф(фіксована складова)

-591,41 штраф( процентна складова)

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» понесені судові витрати в розмірі 3 360 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко