Справа № 444/2064/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/3726/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3, її представника Демянович Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Новокамянської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа державна реєстраційна служба Жовківського районного управління юстиції, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок по вул. Кочани, 21 в с. Нова Камянка Жовківського району, Львівської області, загальною площею 46,3 кв.м., житловою 14,5 кв.м., підсобна 31,8 кв.м.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона разом зі своєю бабусею ОСОБА_6 проживала у вказаному будинку з 80-х років, право власності на який рішенням Новокамянської сільської ради №18 від 08.06.1989 року було вирішено оформити за ОСОБА_6, проте, вона за життя не отримала свідоцтва про право власності. Після смерті бабусі ОСОБА_6, яка померла 13.01.2000 року, позивач продовжувала користуватись вказаним будинком, обробляла земельну ділянку, сплачувала земельний податок і ніхто жодних вимог до цього майна не предявляв, а тому вважає, що безперервно та відкрито володіючи цим майном понад 10 років (а її баба понад 30 років), вона набула право власності на нього за набувальною давністю.

Зазначає, що ОСОБА_6 склала на її імя заповіт, однак, сільська рада не могла видати свідоцтва про право власності на будинок за померлою ОСОБА_6, тому одразу прийняла рішення від 20.01.2004 року про оформлення права власності за нею (позивачем), на підставі якого вона отримала свідоцтво про право власності на будинок, але за позовом ОСОБА_4 дочки останнього члена колгоспного двору, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.07.2014 року рішення виконавчого комітету Новокамянської сільської ради від 20.01.2004 року та видане їй на підставі цього рішення свідоцтво про право власності на будинок визнані недійсними та скасовані, а тому вона звернулась з даним позовом.

Рішенням Жовківського районного суду м. Львова від 22.09.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на житловий будинок в с. Нова Камянка по вул. Кочани, 21, Жовківського району, Львівської області, загальною площею 46,3 кв.м., житловою 14,5 кв.м., підсобна 31,8 кв.м..

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_7Т, яка не була залучена до участі у розгляді даної справи, однак, вважає що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її законні права та інтереси, оскільки за позивачем визнано право власності на її батьківський будинок, який з моменту відкриття спадщини після смерті матері, належить їй як спадкоємцю першої черги за законом. Просить рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права із закриттям провадження у справі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суду було достовірно відомо із судових рішень, на які позивач посилалась у своїй позовній заяві, про те, що будинок був колишнім колгоспним двором і що відкрито за її заявою спадкову справу після смерті матері, однак, суд не залучив її до участі в даній справі, чим грубо порушив її права на спадщину.

Крім того, апелянт вважає, що судом невірно застосовано норми матеріального права, оскільки визначених законом підстав для визнання за позивачем права власності на будинок за набувальною давністю не було. На думку апелянта, позивач не надала належних доказів, які б підтверджували той факт, що вона протягом десяти років безперервно користувалась спірним будинком.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому слід враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

За змістом статті 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Отже, встановлення власника майна є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду в такій категорії справ.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому слід виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Судом встановлено, що предметом спору є житловий будинок по вул. Кочани, 21 (стара назва вулиці ОСОБА_8) в с. Нова Камянка Жовківського району Львівської області.

Згідно з заповітом від 24.04.1992 року, посвідченим секретарем виконкому Новокамянської сільської Ради народних депутатів ОСОБА_9 (а.с.18), ОСОБА_6 заповіла все належне їй майно, в тому числі деревяний будинок, покритий шифером, своїй онуці позивачеві ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_10, дівоче прізвище ОСОБА_11 (а.с.15-17)).

Рішенням виконавчого комітету Нестеровської районної ради народних депутатів №190 від 30.06.1989 року (а.с.10) вирішено, зокрема, оформити право власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки в с.Новокамянка Новокамянської сільської Ради народних депутатів згідно з додатком №1 до рішення від 08.06.1989 року (а.с.11, 13-14), в якому під порядковим №87 вказано будинок №21 по вул.Я.Галана (стара назва вулиці) навпроти прізвища ОСОБА_6

Однак, за життя ОСОБА_6 права власності на спірний житловий будинок не оформила.

Померла ОСОБА_6 13.01.2000 року (а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету Новокамянської сільської ради №4 від 20.01.2004 року (а.с.19), право власності на спірний будинок було оформлено на позивача ОСОБА_3 (ОСОБА_10М.) та видано їй на підставі цього рішення свідоцтво про право власності на будинок.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.07.2014 року (Справа №444/3017/13-ц), яке в цій частині було залишене без змін рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2014 року (а.с.20-28), вказане вище рішення виконавчого комітету Новокамянської сільської ради №4 від 20.01.2004 року «Про оформлення права власності на житловий будинок ОСОБА_10М.» та видане позивачеві ОСОБА_3 (ОСОБА_10М.) на підставі цього рішення свідоцтво про право власності на цей будинок визнані недійсними та скасовані.

З дослідженої реєстраційної справи на будинковолодіння №21 по вул. Кочани в с. Нова Камянка Жовківського району судами у названих вище судових рішеннях встановлено, що вперше реєстрація права власності на будинок за вказаною адресою проведена лише 11.01.2005 року за заявою ОСОБА_10 саме на підставі рішення виконавчого комітету Новокамянської сільської ради №4 від 20.01.2004 року.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2014 року також встановлено, що будинок по вул. Кочани (ОСОБА_12), 21 в с. Новокамянка, Жовківського району збудований у 1918 році, вказане господарство було віднесено до суспільної групи господарств «колгоспників», головою сімї був ОСОБА_13 (батько апелянта ОСОБА_4П.), який помер 17.10.1977 року, членами двору в різні роки були його дружина ОСОБА_14 (мати апелянта ОСОБА_4П.), яка померла 16.12.1979 року, ОСОБА_14 (апелянт ОСОБА_4) О.П. вибула з двору 12.10.1979 року, ОСОБА_15 вибув з двору в 1974 році, ОСОБА_16 вибула з двору в 1974 році, ОСОБА_17 вибула з двору у 1974 році.

З досліджених оригіналів погосподарських книг Новокамянської сільської ради Жовківського району Львівської області за 1986-1990 роки по рахунку №332 рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2014 року встановлено, що за первинним записом головою сімї зазначено ОСОБА_18, дані про яку закреслено, проставлено відмітку про те, що вона вибула 12.10.1979 року в м. Червоноград. Проте, в графі «підписи голови сімї» проставлено підписи від імені ОСОБА_18 станом на 01.01.1986 року, 01.06.1986 року, 01.01.1987 року, 01.06.1987 року, 01.01.1988 року, 01.06.1988 року. У вказаний період внесено по даному рахунку відомості про голову сімї ОСОБА_6 та членів сімї ОСОБА_19, ОСОБА_12, суспільна група колгоспний двір. Підписи від імені ОСОБА_6 проставлені станом на 01.01.1989 року, 01.06.1989 року, 01.01.1990 року, 01.06.1990 року. В цей самий час, ОСОБА_6 рахується головою колгоспного двору по рахунку №344 погосподарських книг Новокамянської сільської ради Жовківського району Львівської області за 1986-1990 роки, при цьому, в рядках з 17 по 21 проставлено відмітку про те, що зміни даних про особу за наступні періоди немає, а також проставлено підписи від імені ОСОБА_6 як голови сімї станом на 01.01.1986 року, 01.06.1986 року, 01.01.1987 року, 01.06.1987 року, 01.01.1988 року, 01.06.1988 року, 01.01.1989 року, 01.06.1989 року, 01.06.1990 року.

Цим рішенням суду також встановлено, що станом на 01.01.1980 року по господарству за №33 обліковувалася лише одна особа ОСОБА_18 (апелянт ОСОБА_4П.), яка в жовтні 1979 року вибула в м.Червоноград на роботу продавцем магазину.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР №3 від 02.03.1973 року «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» (яка була чинною станом на 1979 рік), у випадку припинення членства всіх мешканців колгоспного двору у відповідному колгоспі, колгоспний двір не міг далі відноситися до суспільної групи «колгоспний двір» та автоматично втрачав статус колгоспного двору, і в залежності від сфери зайнятості його працездатних членів у народному господарстві, перетворювався в господарство робітників або службовців.

Таким чином, апеляційний суд у своєму рішенні від 23.12.2014 року дійшов висновку про те, що з 01.01.1980 року господарство за особистим рахунком №33 не могло відноситися до суспільної групи «колгоспний двір», а враховуючи те, що член двору ОСОБА_18 вибула з господарства на постійне місце проживання у м. Червоноград 12.10.1979 року, а останній член колгоспного двору ОСОБА_14 померла 16.12.1979 року, особовий рахунок такого господарства в погосподарській книзі необхідно було закрити.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2014 року визнано дії Новокамянської сільської ради Жовківського району при перезакладці погосподарських книг за 19802005 роки по будинковолодінню №21, вул. Галана, 21 в с.Нова Камянка, Жовківського району, Львівської області, в частині віднесення господарства до суспільної групи господарств «колгоспників» незаконними.

Визнано записи в погосподарських книгах Новокамянської сільської ради Жовківського району за 19801982 роки, особовий рахунок 33, віднесення господарства до суспільної групи господарств «колгоспників» недійсними; за 19831985 роки, особовий рахунок 33, віднесення господарства до суспільної групи господарств «колгоспників» недійсними; за 19861990 роки, особовий рахунок 332, віднесення господарства до суспільної групи господарств «колгоспників» недійсними; за 19911995 роки, особовий рахунок 344, віднесення господарства до суспільної групи господарств «колгоспників» недійсними; за 19962000 роки, особовий рахунок 434, віднесення господарства до суспільної групи господарств «колгоспників» недійсними.

Визнано записи в погосподарських книгах Новокамянської сільської ради Жовківського району за 19861990 роки, особовий рахунок 332 щодо внесення ОСОБА_6М, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 недійсними; за 19911995 роки, особовий рахунок 344 щодо внесення ОСОБА_6М, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 недійсними, за 19962000 роки, особовий рахунок 434, щодо внесення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсними, за 20012005 роки особовий рахунок 423 щодо внесення ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_4 недійсним.

Цим рішенням також встановлено, що ОСОБА_6 у період 19861990 років проживала у спірному будинку (у господарстві під №322) з дозволу апелянта ОСОБА_18 (апелянта ОСОБА_4П.), вибувши з іншого господарства.

Отже, безспірним є той факт, що право власності у встановленому законом порядку на спірний будинок оформлено не було, а відтак, підстав вважати, що позивач ОСОБА_3 добросовісно заволоділа і відкрито користувалась чужим майном, немає, а тому визначених частиною першою статті 344 ЦК України підстав визнавати за нею право власності на спірний будинок за набувальною давністю немає.

Крім того, в судовому засіданні позивач ОСОБА_3 визнала ту обставину, що вона разом із своїми батьками була зареєстрована в іншому будинковолодінні, а тому підстав для висновку про те, що вона безперервно протягом десяти років користувалась спірним будинком, теж немає.

Також слід зазначити, що позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_6 за заповітом, частину спадщини після смерті якої позивач прийняла, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.06.2008 року на право на земельну частку (пай) площею 1,11 га (згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6М.), а застосування набувальної давності має місце тоді, коли в особи відсутня інша підстава для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) майном.

Суд першої інстанції в повній мірі не визначився з характером спірних правовідносин і дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірний будинок за набувальною давністю, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Підстав для закриття провадження у справі, як просить апелянт в апеляційній скарзі, немає, а тому ця вимога апелянта задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч. 1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок по вулиці Кочани, 21 в с. Нова Камянка Жовківського району Львівської області за набувальною давністю відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 травня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_21