Справа № 372/839/18
Провадження № 2-885/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Євдокімова В.С.,

представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка через свого представника звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації свідоцтва про оправо власності на нерухоме майно на обґрунтування якої зазначила що, у 1984 році позивачці та членам її родини чоловіку ОСОБА_4, сину ОСОБА_3 на підставі ордеру №9436 від 31 жовтня 1984 року було видано двох кімнатну квартиру №АДРЕСА_1. У 1998 році згідно розпорядження керівника органу приватизації «Кліничного санаторію «Жовтень» №39 від 30.10.1997 року, вказана квартира була приватизована і належала на праві приватної власності громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_3. 12 січня 2018 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_5 Під час приватизації квартири була допущена помилка приватизаційними органами і якимось чином не приватизована в указаній квартирі одна кімната площею 11,5 кв.м.. В дійсності загальна площа кватири становить 49,3 кв.м., а не 29,47 кв.м. як зазначено в свідоцтві на право власності на житло. Враховуючи те, що приватизація квартири АДРЕСА_4 , проведена з допущенням помилки, саме проведена приватизація 29,47 кв.м., а не 49,3 кв.м., тобто з порушенням права на приватизацію житла, просить в судовому порядку визнати недійсним з дати видання та скасувати розпорядження органу приватизації №39 від 30.10.1997 року та визнати недійсним з дати видання та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане «Клінічним санаторієм «жовтень» від 06 січня 1998 року на квартиру АДРЕСА_6 на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві та пояснив, що приватизація квартири проведена з порушенням права на житло.

Позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився надавши суду клопотання в якій просить слухати справу в відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує та не заперечують проти задоволення позову.

Третя особа позовні вимоги підтримав та не заперечив проти їх задоволення.

Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що у 1984 році позивачці та членам її родини чоловіку ОСОБА_4, сину ОСОБА_3 на підставі ордеру №9436 від 31 жовтня 1984 року було видано двох кімнатну квартиру №АДРЕСА_1(а.с.9).

У 1998 році згідно розпорядження керівника органу приватизації «Кліничного санаторію «Жовтень» №39 від 30.10.1997 року, вказана квартира була приватизована і належала на праві приватної власності громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_6.(а.с.8).

12 січня 2018 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_7, що підтверджується Договором дарування від 12.01.2018 року і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.01.2018 року (а.с.11-13).

Під час приватизації квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 була допущена помилка приватизаційними органами і якимось чином не приватизована в указаній квартирі одна кімната площею 11,5 кв.м.. В дійсності загальна площа кватири становить 49,3 кв.м., а не 29,47 кв.м. як зазначено в свідоцтві на право власності на житло.

07 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулась з заявою до Козинської селищної ради - як органу приватизації, приватизувати кімнату площею 11,5 кв.м. яка знаходиться за адресою: с.м.т. АДРЕСА_3.

Козинська селищна рада 07.02.2018 року вих..№129, офіційним листом надала відповідь ОСОБА_2, що повторна приватизація не передбачена діючим законодавством і їй рекомендовано звернутись до судових органів з приводу скасування/ внесення змін до відповідного свідоцтва(а.с.14).

Відповідно до абз.1 ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ч.2 ст.8 того ж Закону, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Відповідно до ст. 345 ЦКУ фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки суд ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81,82,89, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко