Справа № 495/6794/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 травня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі - Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.02.2011 року та просить суд стягнути з відповідача на його користь кредитну заборгованість у розмірі 79 316,60 гривень, яка складається з наступного: 8000 гривень заборгованість за кредитом; 63713,43 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 350 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень штраф (фіксована частина); 3 753,17 гривень штраф (процентна складова); 1600 гривень судові витрати, вказуючи, що Банк надав відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, у свою чергу, прийняв на себе зобовязання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. В звязку з порушенням позичальником виконання зобовязань за кредитним договором б/н від 02.02.2011 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду.

Представник позивача, у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання в якому підтримує у повному обсязі свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач у судове засідання не зявилась, її представник ОСОБА_3 надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі та відмовити у задоволені вимог банку.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з відомостями Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, 01.10.2014 року ОСОБА_2 помер, про що складено актовий запис про смерть № 94.

13 лютого 2018 року до суду від Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 з якої вбачається, що його спадкоємцем є донька ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2011 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Вказаною анкетою заявою передбачено, що ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, строк дії картки анкето-заявою не встановлений та сам позивач не вказує його в позовній заяві, що не дає суду змоги встановити кінцевий термін повернення коштів, виконання зобовязання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

За умовами вказаного договору, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Свого правового висновку стосовно виниклих правовідносин надав Верховний суд України в своїй постанові № 6-2320цс16 від 27.03.2017 року, у відповідності до якого відсутність підпису позичальника в зазначених Умовах не дає можливість встановити наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, судом беруться до уваги доводи відповідачки про те, що з 11.01.2014 року Банк самостійно проводив зняття з супутніх рахунків ОСОБА_2 коштів на погашення наявної заборгованості, про що свідчить надана позивачем роздруківка, а саме: 11.01.2014 року - стягнуто 500,00 гривень; 10.03.2014 року - стягнуто 500,00 гривень; 11.04.2014 року - стягнуто 500,00 гривень; 10.05.2014 року - стягнуто 500,00 гривень; 11.06.2014 року - стягнуто 500,00 гривень; 11.07.2014 року - стягнуто 500,00 гривень; 10.08.2014 року - стягнуто 500,00 гривень; 11.09.2014 року - стягнуто 500,00 гривень; 27.10.2014 року - стягнуто 23.38 гривень.

При цьому, стягнення 27.10.2014 року, тобто після смерті боржника, суми у розмірі 23,38 гривень свідчить про те, що систематичне погашення заборгованості у розмірі 500,00 гривень, що припадає на 10, 11 число поточного місяця, проводилося банком без узгодження з відповідачем за рахунок наявних коштів на інших рахунках відповідача.

Наведене відповідачка також підтверджує тими фактами, що у відповідача є в наявності платіжна картка оформлена Приватбанком № 015162 з відміткою «картка для виплат», та триваючою хворобою (починаючи з січня 2014 року) боржника ОСОБА_2, його перебуванні на стаціонарному (амбулаторному) лікуванні спочатку в Шабській амбулаторній лікарні Білгород-Дністровського району, а згодом Білгород-Дністровської районної центральної лікарні Одеської області, де він і помер 01.10.2014 року. Проведення позивачем оплати кредиту за рахунок інших коштів ОСОБА_2, свідчить про обізнаність позивача, щодо ухилення боржника від погашення заборгованості.

З огляду на викладене, суд не приймає як належний та достовірний доказ обґрунтованості заявлених Банком сум заборгованості за наданим Розрахунком, оскільки його відомості не спростовують доводи відповідача, а деякі відомості взагалі не відповідають дійсним обставинам, оскільки боржник не міг після смерті поповнювати картковий рахунок. Більш того, вказаний Розрахунок не дає можливості встановити останні дати здійснення відповідачем проплати за зобовязанням щоб встановити наявність чи відсутність пропуску строку позовної давності до чергових платежів основної суми боргу та похідних платежів, як того просить відповідач.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст..79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.. 80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику з прав людини як джерело права.

У пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

За таких обставин саме на позивача покладається обов'язок довести, що його на момент звернення з позовом його права та охоронювані Законом інтереси були порушені діями відповідача.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір не може бути стягнуто з відповідача.

Керуючись ст. ст. 207, 253, 261, 626, 628, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 49, 141, 77, 78, 81, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: