АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/519/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 49 Денисюк І.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Ювшина В.І.

за участю секретаря Торопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,

рішення ухвалено під головуванням судді Денисюк І.І.

повний текст ухвали виготовлено 25.01.2018 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність почуття любові і несумісність характерів. У зв'язку з безпідставними звинуваченнями відповідача, з часом сімейне життя погіршувалося та в результаті сім'я розпалася остаточно, з червня 2017 року проживають окремо. Відновити подружні стосунки вважає неможливим.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 341, розірвано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушення норм процесуального права та просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким у заявлені позовних вимог ОСОБА_6 відмовити. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено надані ним заперечення щодо позову. Також суд першої інстанції не дотримався порядку розгляду справи, а саме: не було проведено попереднього підготовчого засідання, не заслухано уточнень позовних вимог та заперечень, не розглянуто заяв сторін, не надано можливості надати докази та висловити думку щодо предмету справи.

В відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 вважає апеляційну скаргу ОСОБА_5 безпідставною

Заслухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 19.07.2014 сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що складений актовий запис № 341, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданим 19.07.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач в своєму позові зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2017 року, збереження сім'ї неможливе та суперечить її інтересам, оскільки від постійних суперечок і скандалів в неї погіршується самопочуття, сон, працездатність.

В заперечення проти позову ОСОБА_5 зазначав, що хоча позивач шахрайськими діями заволоділа його коштами, проте він її продовжує любити та в подальшому планує продовжувати спільне життя. Також відповідач зазначав, ОСОБА_6 вводить в оману суд зазначаючи, що він влаштовує скандали, та те, що вони з червня 2017 року припинили шлюбні відносини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що збереження сім'ї не можливо, оскільки подальше спільне життя суперечить інтересам позивача.

Доводи апеляційної скарги, що судом не було належним чином досліджено заперечення проти позову, що були надані ОСОБА_5 є необґрунтованими. З оскаржуваного рішення вбачається, що судом було враховано дані заперечення, проте доводи, що там викладені не підтверджені жодними доказами, що давали б підстави для відмови у позові.

Також апелянтом було зазначено, що подружні стосунки між сторонами існують, і тільки у момент їх погіршення вони намагаються знаходити вихід із даної ситуації, тому ОСОБА_6 помилково звернулася з позовом про розірвання шлюбу.

З даним твердженням апелянта погодитися не можливо, оскільки у разі помилкового подання позову чи зміни бажання розірвати шлюб з ОСОБА_5, ОСОБА_6 могла відмовитися від позову. Крім того, з позовом ОСОБА_6 звернулася у серпня 2017 року, а рішення по справі було ухвалено у січня 2018 року, тобто у сторін був час для з'ясування своїх відносин.

В наданий судом апеляційної інстанції двомісячний строк для примирення сторони не змінили своє ставлення до сім'ї, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про припинення подружніх відносин подружжя ОСОБА_6.

Також не знаходять підтвердження доводи апелянта про те що, суд першої інстанції розглянув дану справі з попущенням норм процесуального права, не заслухавши думку сторін у судовому засіданні. Оскільки в матеріалах справи наявні заяви від позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі. А те, що дана заява була написана на вимогу секретаря судового засідання не знаходить свого підтвердження, оскільки ОСОБА_5 усвідомлював свої дії при написанні даної заяви.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи та прийшов до правильного висновку про те, що, позивачка не бажає збереження сім'ї з відповідачем, а подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивачки, оскільки не базується на засадах добровільності.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги також перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 258-259, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року відхилити, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судді Н.І. Гончар

О.М.Новіков

В.І. Ювшин