Номер провадження 2/754/2403/18
25 травня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Лісовської О.В.
за участю секретаря - Грей О.П.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2013 року між сторонами був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О. та зареєстрований за № 1362, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 35 000, 00 грн. Строк повернення грошових коштів був встановлений до 20.11.2014 року. Відповідач зобов'язався повернути кошти, однак, в установлений договором строк кошти не повернув, свої зобов'язання не виконує. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики з урахуванням інфляційних витрат у розмірі 64 750, 00 грн., 3% річних в розмірі 3 135, 62 грн. та витрати по сплаті судового збору.
Під час судового розгляду стороною позивача було надано заяву про збільшення суми позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики з урахуванням інфляційних витрат у розмірі 67 578, 00 грн., 3% річних в розмірі 3 578, 75 грн. та витрати по сплаті судового збору
У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.
Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.11.2013 року між сторонами був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О. та зареєстрований за № 1362, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 35 000, 00 грн. Строк повернення грошових коштів був встановлений до 20.11.2014 року.
Відповідно до п. 12 Договору, даний Договір набуває чинності з моменту передачі Позичальнику і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.
Однак в установлений Договором строк відповідач грошові кошти не повернув, чим не виконує свої зобов'язання.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України.
Як вбачається з Додаткової угоди, грошові кошти відповідач зобов'язувався повернути до 20.11.2014 року, але до цього часу гроші не повернув.
Крім того, відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за завітним.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Зазначені проценти не слідує співставляти з неустойкою: вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, і отже стягуються незалежно від вини боржника. Договором або законом з прострочення грошового зобов'язання може бути також встановлена неустойка.
Оскільки відповідач добровільно не виконав умови Договору та не сплатив грошові кошти, а тому відповідно до розрахунку у ОСОБА_2 виникла заборгованість перед позивачем за період з 21.11.2014 року по 17.04.2018 року на загальну суму 71 153, 75 грн. з яких:
- 35 000, 00 грн. - основний борг;
- 32 578, 00 грн. - інфляційні витрати;
- 3 575, 75 грн. - 3% річних.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, позику не повертає, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню в повному обсязі й з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором позики на загальну суму 71 153,75 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 713,87 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 509, 510, 525, 526, 527, 625, 1046, 1048, 1050, 1052 Цивільного кодексу України, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивач: ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2.

Повний текст рішення був виготовлений 30 травня 2018 року.

Головуючий: