РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018 року Провадження №2/425/217/18

Справа №425/799/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Гайворонська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі № АДРЕСА_1.

Про місце, день та час розгляду справи по суті, учасники справи повідомлялись належним чином, але у судове засідання не зявились. Позивач у поданій заяві, просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Третя особа, також просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

У звязку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 25 травня 2018 року та яким причини неявки не повідомлені, відзив на позовну заяву не поданий, а позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засідання.

Позиція позивача полягала в тому, що вона отримала право користування квартирою № 43 у будинку № 30-А, що розташований по вулиці Володимирська у місті Рубіжне Луганської області на підставі ордеру на право зайняття житлового приміщення виданого їй у 1983 році. До складу її сімї входили її чоловік та її син, і саме тому вона надала відповідачу право користування цією квартирою, який також зареєстрував своє місце проживання в цій квартирі. Пізніше у вказаній квартирі були зареєстровані її дочка разом із сином. Але відповідач не проживає у вказаній квартирі з березня 2013 року. І тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

Третя особа у поданій заяві не заперечувала проти задоволення позову, інших пояснень не надала.

А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини:

Двадцятого січня 1983 року, на підставі рішення виконкома Рубіжанської міської ради народних депутатів № 571 від 30 грудня 1982 року, Виконавчий комітет Рубіжанської міської ради народних депутатів, видав ОСОБА_5, ордер № 8 на право зайняття двох кімнат у квартирі № АДРЕСА_2 (колішня Леніна) в місті Рубіжне (а.с.12). Проте, з урахуванням інших даних ордеру, суд не має сумнівів, що у по-батькові наймача була допущена помилка і вказаний ордер був виданий саме позивачу ОСОБА_1. До складу сімї ОСОБА_1 входили: чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_2 (а.с.12).

Станом на 16 березня 2017 року в квартирі № АДРЕСА_3, мають зареєстроване місце проживання: позивач ОСОБА_1, її син ОСОБА_2, її донька ОСОБА_3 та її онук ОСОБА_4 (а.с. 13).

Відповідно до акту перевірки проживання від 16 березня 2018 року, складеного за участю сусідів-свідків (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9), ОСОБА_2 в квартирі № АДРЕСА_4 не проживає з березня 2013 року (а.с.14).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що позивач та відповідачі стали учасниками цивільних правовідносин у сфері безстрокового права користування жилим приміщенням в будинку державного житлового фонду, в межах яких між ними, як наймачем та членом сім`ї наймача, виник спір щодо наявності у відповідача, як члена сім`ї наймача, права користування квартирою у звязку із його невикористанням понад пять років.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень статті 47 Конституції України держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу взяти житло в оренду; громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Так, з огляду на положення частини 1 статті 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

При цьому, згідно частини 1 статті 61 цього ж кодексу, користування жилим приміщенням у таких будинках здійснюється відповідно до договору найму, який укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем та громадянином - на ім`я, якого видано ордер, який враховуючи положення статті 64 того ж кодексу має право вселити в отримане жиле приміщення - членів своєї сім`ї, які разом з наймачем користуються на рівні з ним усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем квартири №43 у будинку №30-А, що розташований по вулиці Володимирська в місті Рубіжне Луганської області, і має зареєстроване місце проживання у зазначеній квартирі з 20 січня 1983 року (а.с.12).

ОСОБА_1, надала право користування цією квартирою, в тому числі і своєму синові ОСОБА_2 і той, також зареєстрував своє місце проживання у зазначеній квартирі. Пізніше вона вселила у цю ж квартиру свою доньку - ОСОБА_3 та онука ОСОБА_4, як членів своєї сім`ї і вона також зареєстрували своє місце проживання у вказаній квартирі (а.с.13,16).

Частина 4 статті 9 Житлового кодексу Української РСР гарантує, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

При цьому стаття 71 цього ж кодексу передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення тільки протягом шести місяців, за відсутності передбачених цією ж статтею поважних причин, для застосування яких він повинен заявити наймодавцю.

Таким чином, з огляду на те, що позивачем доведена відсутність ОСОБА_2 у квартирі № 43 в будинку №30-А, що розташований по вулиці Володимирська в місті Рубіжне Луганської області, понад шість місяців, і матеріали справи не містять інформації про повідомлення ОСОБА_10 про наявність поважних причин своєї відсутності, суд вважає, що ОСОБА_10 дійсно втратив право користування цієї квартирою.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,76-113,128-132,133-142,174-183,217-248,258,259,263-265,268,273,280-289,351-355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) таким, що втратив право користування квартирою 43, у будинку № 30-А, що розташований по вулиці Володимирській у місті Рубіжне Луганської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя - Д.С. Коваленко