Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/511/18
Провадження № 2/191/163/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Гречко Ю.В.
при секретарі - Борисовій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09 грудня 2017 року, а також договору купівлі-продажу від 13 грудня 2017 року належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 є колишнім власником вказаного будинку, який на даний час зареєстрований в будинку, однак не проживає у ньому. На прохання позивачів знятися з реєстрації в будинку відповідач не реагує. Позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищезазначеним житловим будинком, і зняти його з реєстрації.
Позивачі завчасно надали суду письмові заяви, якими просять суд розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, надали згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомим суду обставинам.
Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Факт належності позивачам вищезазначеного житлового будинку підтверджується копіями договорів купівлі-продажу житлового будинку від 09 грудня 2017 року та від 13 грудня 2017 року, а також Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 грудня 2017 року та від 13 грудня 2017 року.
Згідно довідки квартального комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року позивачі є власниками вищезазначеного житлового будинку, в якому зареєстрований ОСОБА_3, який в будинку не проживає.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У ч.2 ст.405 ЦК України зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, позивачі є власниками зазначеного будинку і реєстрація відповідача в ній дійсно створює їм перешкоди у користування будинком.
Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, встановленою.
Позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки сам по собі факт визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком зобов'язує належні органи зняти його з реєстрації.
Оскільки позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, задоволені, понесені позивачами судові витрати по справі в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.7, 10, 13, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, витрати по сплаті судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.
На заочне рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області позивачем може бути подано апеляційну скаргу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Ю. В. Гречко