Ухвала

29 травня 2018 року

м. Київ

справа № 761/20342/17

провадження № 61-26369 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року до Верховного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 березня 2018 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона надійшла до суду касаційної інстанції після спливу строку на касаційне оскарження та відсутня можливість перевірити дату її відправки засобами поштового зв'язку.

Згідно ст. 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Ураховуючи, що оскаржувана ухвала Апеляційного суду міста Києва постановлена 26 березня 2018 року, останнім днем на її касаційне оскарження є 25 квітня 2018 року. Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду 15 травня 2018 року, при цьому конверт, в якому надійшла скарга, не містить шрихкодового ідентифікатора, а відтиск поштового штемпеля розмитий. Зазначене позбавляє суд касаційної інстанції можливості перевірити дату відправлення ОСОБА_1 касаційної скарги засобами поштового зв'язку.

Також у порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено, у чому полягає порушення норм процесуального права.

Крім того, у порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У касаційній скарзі заявником порушено клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на скрутний майновий стан у зв'язку із засудженням до довічного позбавлення волі.

На підтвердження вказаних обставин, ОСОБА_1 додав довідку із державної установи «Київський слідчий ізолятор» про те, що він перебуває на повному державному забезпеченні, заробітну плату не отримує, а на його особовому рахунку знаходяться кошти у розмірі 517 грн 90 грн.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Наведені заявником доводи та надані докази не дають достатніх підстав для звільнення його від сплати судового збору у справі, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

За змістом частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» ставка судового збору за подання касаційної скарги фізичною особою на ухвалу суду становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 352 грн 40 коп., який має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції або надати докази на підтвердження звільнення від його сплати.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті

353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу у порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 березня 2018 року, однак не зазначив чи ухвала Апеляційного суду міста Києва постановлена саме за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року. Крім того, у прохальній частині касаційної скарги не зазначено, які саме незаконні рішення у справі він просить скасувати.

У зв'язку з наведеним, заявнику необхідно подати касаційну скаргу у новій редакції та зазначити чи переглянута в апеляційному порядку ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року. Уточнити прохальну частину касаційної скарги, зокрема зазначити, які саме рішення ОСОБА_1 просить скасувати.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 25 червня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик