Справа № 131/1156/17
Провадження № 22-ц/772/708/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 рокуСправа № 131/1156/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів : Якименко М.М., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання : Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Іллінецької міської ради Вінницької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Торговець цінними паперами «РеєстрКонсалтинг» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_4 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.11.2017 року, ухваленого у складі судді Олексієнка О.Ю., -

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Торговець цінними паперами «Реєстр-Консалдинг» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовано тим, що вона постійно проживала з ОСОБА_5 в с. Шевченкове Іллінецького району Вінницької області, яка 27 січня 2004 року померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на земельні ділянки площею 2,4467 га та 0,8386 га, розташовані на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», та на іменні акції у ВАТ «Жорнище», депозитарієм якого є ТОВ «Фондова компанія «Торговець цінними паперами «Реєстр-Консалдинг».

Позивач вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 немає. ОСОБА_3 бажає реалізувати свої спадкові права на вказане спадкове майно, однак не може цього зробити у передбаченому законодавством нотаріальному порядку, оскільки ОСОБА_5 на час своєї смерті не встигла отримати правовстановлюючі документи на ці земельні ділянки, а позивачу було надано Іллінецькою районною державною адміністрацією лише розпорядження про виготовлення технічної документації та сформовано витяг з ДЗК, що є недостатнім для оформлення її спадкових прав, тому ОСОБА_3 звернулась до суду з цим позовом та просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на зазначені земельні ділянки та іменні акції.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 2,4467 га, кадастровий номер :02:000:0034, розташовану на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 0,8386 га, кадастровий номер :03:000:0252, розташовану на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, іменні акції у Відкритому акціонерному товаристві «Жорнище», депозитарієм якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Торговець цінними паперами «Реєстр-Консалтинг» у кількості 10496 штук, номінальною вартістю 0,25 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 27 січня 2004 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини, оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не могла, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та беручи до уваги відсутність інших спадкоємців суд дійшов висновку, що за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 слід визнати право власності на вказане спадкове майно.

ОСОБА_4, не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що за оскаржуваним рішенням за позивачем ОСОБА_3, як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5, було визнано право власності на вказане спадкове майно, тому цим рішенням суд вирішив питання про права та обовязки скаржника як спадкоємця другої черги спадкування за правом представлення, оскільки він являється племінником спадкодавця та спадкує ту частку, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. В апеляційній скарзі зазначено, що позивач факт існування інших спадкоємців замовчувала, хоча достовірно знала про нього. Також вказує, що суд вирішив справу не перевіривши належність спадкового майна спадкодавцю, не витребував від нотаріуса спадкову справу, після смерті ОСОБА_5

19 березня 2018 року на адресу Апеляційного суду Вінницької області надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому остання просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення Іллінецького районного суду від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що наведені в апеляційній скарзі аргументи є необґрунтованими, оскільки всі звинувачення у сторону позивача по справі є голослівними, ґрунтуються на припущеннях ОСОБА_4 та не підтверджені належними доказами. У відзиві зазначено, що останній було відомо про наявність у померлої племінників на час переоформлення нею спадкового майна, однак їй було достеменно відомо, що жоден із них спадщини не прийняв, тобто не ввійшов до кола спадкоємців, що прийняли спадщину. Крім того, як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_4 знав про час та місце відкриття спадщини, однак жодного разу з того часу не заявив про свої спадкові права. Не залучення до участі у справі ОСОБА_4 не вважають порушенням його прав, оскільки відповідачами у справі можуть бути спадкоємці, що прийняли спадщину.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2137-VIII від 03.10.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення суду), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 263 ЦПК України визначає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

У справі встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла 27 січня 2004 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на її майно, а саме земельну ділянку площею 2,4467 га, кадастровий номер :02:000:0034, розташовану на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 0,8386 га, кадастровий номер :03:000:0252, розташовану на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, іменні акції у Відкритому акціонерному товаристві «Жорнище», депозитарієм якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Торговець цінними паперами «Реєстр-Консалтинг» у кількості 10496 штук, номінальною вартістю 0,25 грн., що підтверджується сертифікатом акцій.

Відповідно до довідки Іллінецької міської ради №824 від 26 червня 2017 року ОСОБА_3 з 1999 року проживала разом з ОСОБА_5, яка померла 27 січня 2004 року, доглядала її до дня смерті та поховала за власний рахунок.

Саме з доведеності вказаних обставин та відсутності інших спадкоємців виходив суд першої інстанції задовольняючи позов.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов про визнання права власності за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на земельні ділянки та іменні акції, суд першої інстанції не зясував склад осіб, які б мали брати участь у справі, зокрема не встановив коло спадкоємців після смерті ОСОБА_5

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 є племінником померлої ОСОБА_5 і спадкоємцем другої черги за правом представлення відповідно до ст. ст. 1259,1262,1266 ЦК України.

Ухвала Іллінецького районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі від 16.05.2018 року свідчить про звернення ОСОБА_4 до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи спір без залучення до участі у справі спадкоємця ОСОБА_4 суд першої інстанції фактично порушив його права, які останній мав би беручи участь у справі в суді першої інстанції, зокрема права на подання доказів, зустрічного позову тощо, і ці права не можуть бути у повній мірі забезпечені в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з аргументами відзиву на апеляційну скаргу, які зводяться до того, що права ОСОБА_4 не порушені, оскільки останній не прийняв спадщину.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема : неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Виходячи з наведеного, оскільки апеляційний суд не наділений повноваженнями відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України на стадії апеляційного провадження вирішувати питання про залучення до участі у справі інших осіб, а справу розглянуто без участі особи, яка б мала бути учасником справи, враховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що рішення суду не може бути залишено в силі та підлягає скасуванню у звязку з порушенням процесуальних норм права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, що не позбавляє права позивача на звернення у суд за захистом своїх прав з позовом з належним складом осіб.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22.05.2018 року у справі № 274/4382/16.

Відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1304,20 грн.

Керуючись п. п. 8, 9 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 141, 258 ч. 4, 259 ч. 1, 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Іллінецької міської ради Вінницької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Торговець цінними паперами «Реєстр Консалтинг» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1304 (тисяча триста чотири) гривні 20 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис М.М. Якименко

ОСОБА_6 Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев