441/452/18 2/441/392/2018
Р І Ш ЕН Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15.05.2018р. м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі :

головуючої судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, 16.03.2018р. звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 16.03.2002р. Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, у шлюбі мають ОСОБА_4, 25.01.2003р.н., ОСОБА_5, 19.09.2006р.н., ОСОБА_5, 12.11.2009р.н., ОСОБА_6, 10.02.2012р.н., спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сімейні цінності, часті обмани відповідача, через що між ними виникали сварки, як наслідок позивачка у 2016р. забрала свої речі і пішла жити окремо, з цього часу припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_3 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам.

Ухвалою судді від 20.03.2018р. провадження у справі відкрито.

Позивачка в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, пояснила, що спільне життя між ними не склалося з вини відповідача, який не поважав її як дружину, принижував. Просить розірвати шлюб, судові витрати стягнути з відповідача.

Відповідач в судове засідання 16.04.2018р. та повторно 15.05.2018р. не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, тому згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів (а.с. 19, 25).

Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.24, ч. 3 і ч. 4 ст.56, ч. 2 ст.112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Із пояснень позивачки в суді, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували 16.03.2002р. шлюб Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №71, у шлюбі мають ОСОБА_4, 25.01.2003р.н., ОСОБА_5, 19.09.2006р.н., ОСОБА_5, 12.11.2009р.н., ОСОБА_6, 10.02.2012р.н., сторони разом не проживають з вересня 2016р., стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім"ї - різні погляди на шлюб та сім"ю.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивачка в суді настоює на розірванні шлюбу, категорично заперечила можливість примирення з відповідачем, поновлювати сімейні стосунки з останнім - не бажає.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя Хома, суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сімї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 89, 209, 258-259, 265, 268, 280-281, 354 ЦПК України, ст. ст. 24, 112 СК України,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між Хома (д.п.Василенко) ОСОБА_7 та ОСОБА_3, зареєстрований 16 березня 2002 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 71.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22.05.2018р.

С у д д я : ОСОБА_8 Онуфер