Провадження номер 2/741/50/18
Єдиний унікальний номер 741/709/16
РІШЕННЯ

іменем України

15 травня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

за участі секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Агропрогрес» про визнання договорів оренди землі недійсними,

УСТАНОВИВ:

10 травня 2016 року ОСОБА_3, представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_2, подав до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до приватного підприємства «Агропрогрес» (далі ПП «Агропрогрес») про визнання договорів оренди землі недійсними. Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що у травні 2010 року ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла 01.06.2009, до складу спадщини увійшла земельна ділянка загальною площею 3,2193 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ганнівської сільської ради Носівського району, яка складається із земельної ділянки площею 2,6325 га, кадастровий номер :02:001:0021, та земельної ділянки площею 0,5868 га, кадастровий номер :02:001:0022. Указаними земельними ділянками впродовж декількох років користується ПП «Агропрогрес», але позивач не укладала з відповідачем будь-яких договорів оренди землі. Восени 2015 року позивач повідомила в усній розмові ПП «Агропрогрес», що з наступного року планує розпочати самостійно використовувати свої земельні ділянки та просила звільнити їх. Однак, представники відповідача повідомили, що відповідач користується земельними ділянками на підставі діючих договорів оренди землі, що укладені в 2014 році та діють до 2019 року, тому вимога позивача про звільнення земельних ділянок є передчасною. 04.02.2016 позивач звернулася до відповідача та відділу Держгеокадастру у Носівському районі із зверненнями про надання копій відповідних договорів оренди землі. Відділом Держгеокадастру у Носівському районі їй повідомлено, що відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0021 зареєстровано договір оренди землі № 7107303 від 24.09.2014 на 5 років, відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0022 зареєстровано договір оренди землі № 7107854 від 24.09.2014 на 5 років, орендарем земельних ділянок зазначено ПП «Агропрогрес». Відповідачем звернення позивача проігноровано. Позивач уважає договори оренди землі недійсними, адже вони укладені без її волевиявлення, позивач не досягала з відповідачем згоди з усіх істотних умов договорів, не складала та не скріплювала своїм підписом цих договорів, що суперечить вимогам ст. ст. 203, 207, 638 ЦК України. Оскільки відповідач користується земельними ділянками на підставі правочинів, які не укладалися (не підписувалися) орендодавцем, то представник позивача просив судовим рішенням захистити порушені майнові права позивача, визнавши вищевказані договори оренди землі недійсними на підставі ст. 215 ЦК України, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позивач у судове засідання не зявилася, представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що ОСОБА_2 не підписувала жодних договорів оренди землі з ПП «Агропрогрес». Підписи на зареєстрованих договорах їй не належать.

У судове засідання, яке відбулося 15 травня 2018 року, позивач та представник позивача не зявилися, представник позивача подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача.

У численні судові засідання представник відповідача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи ПП «Агропрогрес» повідомлялося належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень судових повісток (а. с. 159, 166, 168).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, суд проводить судове засідання 15 травня 2018 року без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У ході судового розгляду встановлено, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧН № 042012, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11 від 25.11.2002, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 3,2193 га, у межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ганнівської сільської ради, земельна ділянка складається із земельної ділянки площею 2,6325 га та земельної ділянки площею 0,5868 га (а. с. 7).

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Носівської районної ДНК 15 травня 2010 року, убачається, що ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ганнівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧН № 042012. Земельна ділянка загальною площею 3,2193 га, кадастрові номери: :02:001:0021 та :02:001:0022 (а. с. 7).

04 лютого 2016 року позивачем до відділу Держгеокадастру у Носівському районі направлено запит, у якому вона просить повідомити про наявність державної реєстрації договорів оренди землі вищевказаних земельних ділянок (а. с. 8).

На свій запит позивач отримала повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 23.02.2016, з якого вбачається, що відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0021 зареєстровано договір оренди землі № 7107303 від 24.09.2014 р. на 5 років, а відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0022 зареєстровано договір оренди землі № 7107854 від 24.09.2014 р. на 5 років, орендар ПП «Агропрогрес» (а. с. 11).

За клопотанням представника позивача судом було витребувано примірники вищевказаних договорів оренди землі від відповідача та від органу, що здійснював державну реєстрацію.

Так, на виконання ухвали суду Носівською РДА надано примірники договору оренди землі від 01.01.2014, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 2,6325 га, кадастровий номер :02:001:0022, та договору оренди землі від 01.01.2014, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 0,5868 га, кадастровий номер :02:001:0021, укладених від імені ОСОБА_2 із ПП «Агропрогрес», акти визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 01.01.2014, акти приймання-передачі обєктів оренди (земельних ділянок) від 01.01.2014.

Відповідачем також були надані примірники орендаря ідентичних договорів оренди землі, актів визначення меж земельних ділянок, актів приймання-передачі земельних ділянок.

Витребувані документи, а також примірники договорів оренди землі з додатками, які належать орендодавцю, направлені на судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно з висновком експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 2677-2682/16-24 від 17 листопада 2016 року (а. с. 79-89) підписи від імені ОСОБА_2 у графах «Орендодавець» у наданих на дослідження договорах оренди землі від 01.01.2014 у примірниках орендаря, орендодавця та органу державної реєстрації; в актах визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 01.01.2014; в актах приймання-передачі земельних ділянок від 01.01.2014, які є додатками до вказаних вище договорів оренди землі, у примірниках орендаря, орендодавця та органу державної реєстрації, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_2 у платіжній відомості № АПАП 000191 від 09.02.2015 у графах №№ 421, 422 виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_2 у платіжній відомості № АПАП 000501 від 18.12.2015 у графах №№ 205, 206 виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 р. № 6-127цс13 зазначено, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Під час судового розгляду встановлено, що спірні договори оренди землі були укладені без волевиявлення ОСОБА_2, оскільки між нею та відповідачем не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договорів, вона не складала та не скріплювала своїми підписами спірних договорів, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У разі невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі, такий правочин згідно з вимогами ч. 1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України є недійсним.

Отже, суд робить висновок, що оспорювані правочини, а саме: договори оренди землі, є недійсними на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Також варто зазначити, що строк позовної давності в цьому випадку позивачем не пропущено.

Відповідно до ст. 257, ч. 1 ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, перебіг строку позовної давності починається не з часу, коли сторони домовилися про тимчасове користування відповідачем земельними ділянками позивача, а з часу, коли позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права.

Позивач указала, що про порушення свого майнового права їй стало відомо восени 2015 року, коли вона повідомила ПП «Агропрогрес», що планує розпочати самостійний обробіток своїх земельних ділянок, а представники ПП «Агропрогрес», у свою чергу, повідомили їй про існування діючих договорів оренди землі. З позовом до суду ОСОБА_2 звернулася 10 травня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Представником відповідача не подано жодних інших доказів, які б спростовували вказані обставини, таких доказів не містять і матеріали справи.

Отже, суд робить висновок, що вимоги позивача про визнання договорів оренди землі недійсними є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати повязані із залученням експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1102,42 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ «Приватбанк» від 05 травня 2016 року (а. с. 1). У ході розгляду справи позивачем подано клопотання про забезпечення доказів способом їх витребування, а саме: витребування від відповідача та відділу Держгеокадастру у Носівському районі примірників договорів оренди землі та актів приймання-передачі земельних ділянок. За подання цього клопотання позивачем сплачено судовий збір у розмірі 275,60 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» від 01 червня 2016 року (а. с. 30). Клопотання позивача задоволено.

Також позивач понесла витрати, повязані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи, у розмірі 2114,40 грн. (а. с. 90).

Оскільки позовні вимоги позивача суд задовольняє в повному обсязі, то на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 (1102,40+275,60) грн. та витрати, повязані з проведенням експертизи, у розмірі 2114,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 203, 207, 215 ЦК України, ст. 141, ст. ст. 247, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.01.2014, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 2,6325 га, кадастровий номер :02:001:0021, розташованої на території Ганнівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, орендодавцем у якому зазначено ОСОБА_2, а орендарем приватне підприємство «Агропрогрес», на підставі якого 24.09.2014 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано інше речове право (право оренди земельної ділянки за ПП «Агропрогрес») під номером 7107303.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.01.2014, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 0,5868 га, кадастровий номер :02:001:0022, розташованої на території Ганнівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, орендодавцем у якому зазначено ОСОБА_2, а орендарем приватне підприємство «Агропрогрес», на підставі якого 24.09.2014 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано інше речове право (право оренди земельної ділянки за ПП «Агропрогрес») під номером 7107854.

Стягнути з приватного підприємства «Агропрогрес», ідентифікаційний код юридичної особи 31174509, на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп. на відшкодування витрат, повязаних з проведенням судово-почеркознавчої експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий