Справа №515/2/18
Провадження №2/515/335/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
24 травня 2018 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Семенюк Л.А.
за участю секретаря Унгурян Т.В.
позивача представника УСЗН ОСОБА_1
відповідачки ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої допомоги,
03 січня 2018 року ОСОБА_3 соціального захисту населення (далі - УСЗН, ОСОБА_3) Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 надміру виплаченої допомоги в сумі 36 387 грн. 00 коп., посилаючись на слідуючі обставини.
Відповідно до рішення Татарбунарського районного суду від 15 серпня 2014 року, ОСОБА_4 визнаний недієздатним з призначенням відповідача ОСОБА_2 опікуном над ним.
При зверненні до ОСОБА_3 соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області, згідно з заявою від 11.11.2014 р. № 2876, відповідачці була призначена державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам та надбавка на догляд за інвалідом з дитинства ОСОБА_4, з 11.11.2014 року довічно та допомога на догляд особі, яка проживає разом з інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним.
Згідно довідки від 16.09.1971 року, серії 58 ІІІ № 486967 ОСОБА_4 встановлена ІІ група інвалідності безтерміново.
16.06.2015 року підопічний відповідачки ОСОБА_4 помер, про що заявник не повідомила позивача. Несвоєчасне повідомлення про смерть підопічного призвело до надмірної виплати бюджетних коштів, відповідно до п.6.4 «Порядок надання державної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» за період з 01.07.2015 року по 30.09.2017 року в розмірі 31 195 грн. та згідно з п.13-1 «Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» з 01.07.2015 року по 31.10.2015 року в розмірі 5 192 грн.
За вказаних обставин, враховуючи, що відповідачка добровільно не бажає повернути незаконно отриману допомогу, позивач просить стягнути з неї надміру виплачені кошти в загальній сумі 36 387 грн. 00 коп.
В судове засідання представник позивача, за довіреністю ОСОБА_1 надала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, в разі неявки відповідача, просила винести рішення при заочному розгляді справи (а.с.31).
Відповідачка ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилася.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачки та представника позивача, що відповідає положенню ст.ст. 280-282 ЦПК України.
Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань від учасників справу про проведення судового засідання з повідомленнями (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без участі сторін.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», право на державну соціальну допомогу мають інваліди дитинства та діти-інваліди віком до 18 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 вказаного Закону заява про призначення державної соціальної допомоги інваліду I чи II групи, який визначений недієздатним, а також на дитину-інваліда подається одним із батьків, усиновителем, опікуном чи піклувальником за місцем свого проживання.
Судом встановлено, що 11.12.2014 року ОСОБА_2 звернулася до УСЗН Татарбунарської РДА за призначенням державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам. Про подачу всіх необхідних документів та про умови призначення і виплати даного виду допомоги заявницю ознайомлено під підпис (а.с. 7-8).
Рішенням про призначення допомоги інвалідам від 17.11.2014 року відповідачці ОСОБА_2 призначено допомогу ( а.с. 29) .

Також судом встановлено, що ОСОБА_4, яким опікувалася відповідачка ОСОБА_2, помер 16 червня 2015 року, що підтверджується копією повідомлення про померлих громадян, за вих. 04/04-1297 від 07.07.2015 року.(а.с.30)

В зв'язку з тим, що відповідачка не повідомила ОСОБА_3 соціального захисту населення Татарбунарської РДА про смерть ОСОБА_4, виплата державної соціальної допомоги інваліду дитинства продовжувалася з 01.07.2015 року по 30.09.2017 року та призвела до утворення переплати на суму 31 195 грн. (а.с.19) та згідно з п.13-1 «Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» з 01.07.2015 року по 31.10.2015 року в розмірі 5 192 грн. (а.с.20).

Листом від 17.11.2017 року за вих. № 06/292-3089 (а.с.22) та від 17.11.2017 року вих. № 06/291-3088 (а.с.23), відповідачка - ОСОБА_2 була повідомлена про надмірно виплачену державну соціальну допомогу особі, яка проживає разом з інвалідом за період з 01.07.2015 року по 31.10.2015 року, яка складає 5 192 гривні 00 копійок.; та допомоги інваліду дитинства з 01.07.2015 року по 30.09.2017 року, яка складає 31 195 грн. 00 коп. та попереджалася про необхідність повернення безпідставно отриманих сум.

Вказану допомогу відповідачці призначено відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» від 16.11.2000 №2109-ІІІ (зі змінами) та Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого спільними наказом Міністерства праці та соціальної політики України, міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоровя України від 30.04.2002 №226/293/169 (зі змінами).

Згідно п.1 «Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, яка надають соціальні послуги», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558, щомісячна компенсаційна виплата призначається лише непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги.

Пунктом 15 Порядку передбачено, що фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин, виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин.

Пунктом 16 Порядку передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, що призначають та виплачують щомісячну компенсацію, здійснюють контроль за діяльністю фізичних осіб, яким надають соціальні послуги.

Пунктом 15 Порядку передбачено, що якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що призначив компенсацію.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до п.6.4 «Порядку надання державної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» за період з 01.07.2015 року по 30.09.2017 року та п.13-1 «Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» за період з 01.07.2015 року по 31.10.2015 року продовжувала отримувати державну соціальну допомогу на інваліда ОСОБА_4, який помер 16 червня 2015 року, оскільки не повідомила про його смерть ОСОБА_3 соціального захисту населення Татарбунарської РДА Одеської області, в звязку з чим безпідставно отримала допомогу на загальну суму 36 387 грн. 00 коп..

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, а також спірних правовідносин між сторонами, за відсутності заперечень відповідачки, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач, станом на дату подання позову, був звільнений від сплати судового збору в порядку п.19 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1762 гривень 00 копійок.

Керуючись ч.1 ст.1166, ст.1212 ЦК України, ст. ст. 76-80, 141, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої допомоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 /НОМЕР_1 виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській област 09.12.1997 року/, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області 36 387 грн. (тридцять шість тисяч триста вісімдесят сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 /НОМЕР_1 виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 09.12.1997 року/ на користь держави 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Семенюк