пр. № 6/759/82/18
ун. № 2-1818/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Святецького Д.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року головний державний виконавець ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Святецький Д.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов»язань за виконавчим листом.

Подання обгрунтовує тим, що на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 32942052 по виконанню виконавчого листа 2-1818/11 виданого 19.05.2011 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 солідарно боргу у розмірі 107 017, 54 грн. та виконавчого № № 2-1819/11 виданого 24.06.2011 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 солідарно боргу у розмірі 102 612,69 грн. Виходячи з того, що боржник від виконання рішень суду злісно ухиляється просить подання задовольнити.

Суд розглядає подання згідно ч.4 ст.441 ЦПК України без виклику сторін.

Відповідно до п. 11 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Судом встановлено, що 12.04.2011 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5 борг у розмірі 13 438 доларів США, що в національній валюті згідно курсу НБУ на день винесення рішення становить 107 017,54 грн/а.с.42/.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.04.2015 року тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до закінчення зведеного виконавчого провадження ВП № 32942052 по виконанню виконавчого листа 2-1818/11 виданого 19.05.2011 року/а.с.89/.

21.11.2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва вищевказану ухвалу суду скасовано, а подання державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України передано на новий розгляд до суду першої інстанції/а.с.206-209/.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 32941509 по виконанню виконавчого листа № 2-1818/11 виданого 19.05.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 07017,54 грн. та виконавчого листа № 2-1819/11 виданого 24.06.2011 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 102 612,69 грн.

З пояснень наданих ОСОБА_2 до ВДВС 18.07.2012 року та 19.02.2013року , останній вказує на отримання військової пенсії та зобов'язується з неї частинами погашати заборгованість/а.с.72,74/. Тобто боржник не ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до довідки Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві № 14/5752 від 20.06.2017 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також в управлінні знаходяться виконавчі документи № 2-1818/11 від 19.05.2011 року на користь ОСОБА_3; № 2-1819/11 від 24.06.2011 року на користь ОСОБА_6; ВП № 45686893 від 04.10.2016 року на користь ОСОБА_7 надіслані Святошинською виконавчою службою, згідно яких проводяться утримання з пенсії/а.с.179/.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Один лише факт невиконання судового рішення або факт повільного виконання боржником обов'язку за відсутності у нього інших ждерел погашення боргових зобов»язань не свідчить про ухилення від виконання рішення суду, отже не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

В матеріалах подання не надано доказів що боржник дійсно ухиляється навмисно від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Навпаки з пенсії ОСОБА_2 проводяться утримання на погашення заборгованості по зведеному виконавчому провадженні № 32941509.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Святецького Д.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Ю.Миколаєць