ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 395/792/16-ц

провадження № 22-ц/781/703/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області в складі судді Орендовського В.А. від 08 лютого 2018 року у справі за його позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань», третя особа Новомиргородська районна державна адміністрація про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, -

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що він є власником земельної ділянки площею 6,6285 га, яка розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району. Відповідно до договору оренди землі № 1 від 22 серпня 2006 року, зареєстрованого Новомиргородським відділенням КФ ДП «КРЦДЗК» від 25 жовтня 2006 року за № 97, товариство з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань» користувалося вказаною земельною ділянкою на правах оренди. Строк дії вказаного договору закінчився 25.10.2016 року. 05.04.2016 року він повідомив відповідача про намір не продовжувати договірні відносини з ним та повернення йому земельної ділянки. Проте відповідачем проігноровано вказані вимоги та договір оренди укладений між ними було пролонговано шляхом укладення додаткової угоди, яку він не підписував.

Посилаючись на відсутність волевиявлення на укладення оспорюваного правочину, просив визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі, зареєстрований Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області за № 11887922 від 03.11.2015 року, кадастровий номер земельної ділянки № :03:000:0338, площею 6,6285 га, яка знаходиться на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції, належним чином не мотивував відхилення висновку експерта, а лише послався на необґрунтованість застосування експертом методу скріблення без отримання дозволу суду, що нібито в подальшому змінило властивості та первинний стан документу, що на думку позивача є необґрунтованим, оскільки експертом в судовому засіданні було надано пояснення з цього приводу та зазначено, що він, застосовуючи метод скріблення не знищив повністю або частково обєкт експертизи, не змінив його властивості, оскільки на обєкті експертизи (додатковій угоді) існує багато інших місць перетину, які можливо в подальшому дослідити за результатами призначення додаткових експертиз. Представник позивача вважає, що висновок повторної комісійної експертизи є неповним та необєктивним, а тому не можна на нього посилатися. Зазначає, що причина призначення повторної комісійної експертизи полягала у невірному застосуванні методу скріблення, однак експерти його не застосували, що вплинуло на обєктивність і повноту проведення експертизи. Також посилається на те, що зміст спірної додаткової угоди містить нестандартну форму та текст, написання якого позивач обґрунтовує обставинами складання розписки на чистому аркуші паперу під час отримання орендної плати в натуральній формі. Цей рукописний текст не містить інформації щодо погодження умов додаткової угоди, а лише містить інформацію, що позивач дійсно є власником земельної ділянки, в чому він і розписується. Вважає, що відповідач з метою складання спірних додаткових угод, та укриття від позивача факту продовження строку дії договору оренди земельної ділянки отримав зразки рукописного тексту та підписів позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ч.ч.1,3 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що 20.08.2015 р. між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань» укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 1 від 22.08.2006 р., кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0338, загальною площею 6,6285 га., розташованої на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, який підписаний сторонами договору. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права спірний договір пройшов державну реєстрацію 03.11.2015 року, номер запису про інше речове право 11888304 /т. 1 а.с.22/.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його волевиявлення на укладення оспорюваного правочину.

На думку колегії суддів, такий висновок суду є правильним та відповідає встановленим обставинам справи.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивачем було заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи, необхідність призначення якої обґрунтовував тим, що оспорювану додаткову угоду він не підписував, однак ним був виконаний підпис на чистому аркуші паперу під час отримання зерна в рахунок оплати орендної плати, тому в нього є підстави вважати, що в подальшому відповідач роздрукував на ньому додаткову угоду поверх рукописного тексту.

Згідно висновку експерта № №19/8-4/189-СЕ/17 від 07.09.2017 року повторної комісійної судово-технічної експертизи документів (т. 2 а.с.152-161) у додатковій угоді до договору оренди землі, від 20.08.2015 р. укладеному між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань», рукописні записи, підписи та електрофотографічні зображення нанесені в такій послідовності: першим друкований текст та лінії граф, другими рукописні записи та підписи; виконання підпису в графі «Орендар» та «Орендодавець» здійсненні поверх лінії графлення.

Вищенаведені висновки експерта також узгоджуються з висновком експерта №51 від 29.03.2017 року у кримінальному провадженні №0000120 (т.1 а.с.199-207), який надано на запит суду Новомиргородським ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, згідно до якого: у графі «Орендар» спочатку був нанесений друкований текст, потім відтиск печатки, потім підпис; у графі «Орендодавець» спочатку був нанесений друкований текст, а потім підпис.

Також суд першої інстанції надав належну оцінку й висновку експерта №1915 від 25.01.2017 року /т.1 а.с.106-116/, оскільки експерт при проведенні експертизи в порушення вимог части 3 і 4 ст.108 ЦПК України без отримання дозволу суду застосував метод скобління медичним скальпелем, пошкодивши оригінал спірної додаткової угоди (об'єкт дослідження), що змінило властивості та первинний стан документа.

Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази , що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновкам суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25.05.2018 року.

Головуючий:

Судді: