Справа № 640/9190/18
УХВАЛА

"23" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Чередник В.Є.

за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу №640/9190/18 (6/640/147/18) за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ :

23.05.2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, враховуючи, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження № 31212194 з примусового виконання виконавчих документів за якими боржником є ОСОБА_2 на користь юридичних осіб на загальну суму 5 435 034,07 грн.

Під час виконання зведеного виконавчого провадження № 31212194 державним виконавцем неодноразово здійснювалися запити у органи та установи щодо виявлення рухомого чи нерухомого майна боржника: а саме до АДБ, Державної інспекції сільського господарства в Харківській області, Управління Держземагенства у м. Харкові та Харківській області, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у Харківській області, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, Управління превентивної діяльності ГУ Національної поліції в Харківській області.

18.03.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автотранспортного засобу HYUNDAI TUCSON 2.0 МТ4, номерний знак НОМЕР_1.

21.07.2014 р. представником ПАТ «ВіЕйБі Банк» до відділу було надано подання щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та 28.10.2014 р. державним виконавцем до Київського районного суду м. Харкова підготовлено подання про обмеження виїзду за межі України в порядку 377-1 ЦПК України, однак 18.12.2014 р. на адресу відділу надійшла Ухвала Київського районного суду м.Харкова в якій суд ухвалив відмовити в задоволенні подання державного виконавця про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2.

В ході вжитих державним виконавцем дій 22.10.2014 р. винесено постанову про арешт коштів боржника по ЗВП № 31212194, які були направлені для подальшого виконання до банківських установ.

Одночасно з направленням постанови про арешт коштів боржника державним виконавцем до банків підготовлено реєстри платіжних вимог щодо списання грошових коштів.

Відповідями з банківських установ встановлено, що кошти на арештованих рахунків відсутні.

24.10.2014 р. державним виконавцем складено Акт про правопорушення щодо невиконання вимог державного виконавця та ненадання інформації боржником та у зв'язку з відкриттям нового рахунку ОСОБА_2 в банківській установі вже після винесення постанови про арешт коштів боржника. Враховуючи вищевикладене в діях боржника вбачалось наявність ознаки кримінального правопорушення ст. 382 ККУ.

27.10.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про привід боржника та направлено до Київського РВ ГУМВС України в Харківській області.

03.11.2014 р. на адресу відділу надійшла відповідь з Головного Управління МВС України в Харківській області Слідчого Управління, щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000985, яке внесене до ЄРДР 01.11.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

10.11.2014 р. державним виконавцем складено Акт державного виконавця, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 боржник ОСОБА_2 не мешкає, майна на яке можливо звернути стягнення виконавчими документами відсутнє.

02.12.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідні дані внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

16.03.2016 р. державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

20.04.2016 р. відповіддю з Управління Державтоінспекції, повідомлено, що до цього часу вжиті заходи з розшуку вищевказаного майна виявилися безрезультатними. Зазначене мано не розшукано. Розшук транспортних засобів триває.

07.02.2018 р. на адресу Відділу реєстрації місця проживання у Київському районі м.

Харкова направлено вимогу держаного виконавця в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо надання інформації про зареєстрованих громадян за адресою: АДРЕСА_2.

07.02.2018 р. надіслано запит до АДБ щодо отримання інформації про місце народження, реєстрацію, дату народження та паспортні дані боржника.

07.02.2018 р. державним виконавцем направлено вимогу до Головного управління Держпродспоживслужби у Харківській області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Департаменту регулювання депозитарної розрахункової діяльності Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, КП «ХМБТІ» Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, ПАТ «Укрзалізниця», Управління споживчого ринку Департаменту підприємництва та споживчого ринку виконавчого комітету Харківської міської ради, Державної служби Управління з питань праці ГУ держпраці у Харківській області, Адміністрації Державної прикордонної служби України, щодо надання інформації про боржника ОСОБА_2

Відповідно до відомостей з органів та установ відомості по боржнику відсутні.

Відповідно до відповіді Адміністрації Державної прикордонної служби України встановлено, що боржник в 2014 р., 2015 та 2017 р. перетинала кордон України.

Відповідно з реєстру територіальної громади міста Харкова від 26.02.2018 р. за № 12-0, за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані п'ять осіб, з них сама боржниця та станом на час відповіді неповнолітня особа.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відстежується обтяження на нерухоме майно від 18.03.2016 р., запис про обтяження від 07.04.2015 р. на 1/5 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4. Запис від 22.01.2010 р. частину квартири за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до вищевказаної інформаційної довідки на праві спільній сумісній власності за боржником зареєстрована квартира 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

03.05.2018 р. державним виконавцем оновлені запити до Пенсійного Фонду України та

Державної податкової служби України.

Також, повторно направлені до банківських установ платіжні вимоги щодо списання грошових коштів з боржника.

04.05.2018 р. на адресу ГУНП у Харківській області надіслано запити щодо розшуку вищевказаного майна та стан виконання постанови про розшук.

ОСОБА_2 належним чином повідомлена про відкриття виконавчих проваджень щодо неї, рішення суду не виконується, заборгованість не погашена, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду, у звязку з чим державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В судове засідання державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 не зявилась, в поданні просила, зокрема, розглядати подання без участі представника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

На виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження № 31212194 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб 5 435 034,07 грн..

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2

02.04.2010 р. державним виконавцем Конюховою В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, на виконання виконавчого диста №2-3187/09/11, виданого 18.03.2010 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2694575,15. Цією ж постановою накладено арешт на все майно боржника. Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження (а.с.7).

Копію вказаної постанови ОСОБА_2 отримала особисто 16.08.2010 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.8).

09.04.2015 р. державним виконавцем Панюковою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, на виконання виконавчого диста №2-1512/09/06, виданого 07.12.2012 р., про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» суми сплаченого судового збору, по 850 грн. з кожного. Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження (а.с.14).

Копію вказаної постанови ОСОБА_2 отримала особисто 07.05.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20).

09.04.2015 р. державним виконавцем Панюковою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, на виконання виконавчого диста №2-1512/09/06, виданого 07.12.2012 р., про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» суми заборгованості за кредитним договором у сумі 184122,32 грн.. Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження (а.с.16).

Копію вказаної постанови ОСОБА_2 отримала особисто 07.05.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20).

09.04.2015 р. державним виконавцем Панюковою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, на виконання виконавчого диста №2-1512/09/06, виданого 07.12.2012 р., про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» суми штрафу згідно до п.4.3 Іпотечного договору за ненадання відповідних документів у сумі 25360,00 грн.. Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження (а.с.19).

Копію вказаної постанови ОСОБА_2 отримала особисто 07.05.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20).

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.02.2018 р., громадянка ОСОБА_2 неодноразово перетинала державний кордон України (а.с.32).

Відповідно до ч. 5 ст 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

«Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В листі Верховного Суду України "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об"єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; а поняття "ухилення від виконання зобов"язань" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов"язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов"язок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об"єктивні обставини.

У зв"язку із вищевикладеним про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов"язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов"язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Крім того, за положенням ч. 2 ст. 12 ЦПК України щодо змагальності, наявність вини та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Згідно положень ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Статтею 33 Конституції України регламентовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері встановлений Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

За ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованою законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобіганню злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворішим заходом впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Для вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно до вказаних норм законів необхідними елементами є не тільки наявність у нього невиконаного зобов'язання, а також доведеність факту свідомого ухилення від виконання такого зобов'язання.

У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Наявність умислу (чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково) та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Також, відповідно ч.1. ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання рішень суду, що, зокрема, полягає в тому, що вона, отримавши 16.08.2010 р., 07.05.2015 р. копії постанов про відкриття виконавчих проваджень та будучи обізнаною про свій обов'язок по поверненню грошових коштів стягувачам ВАТ «ВТБ Банк», ПАТ «Мегабанк», з 2010 р. по теперішній час жодних дій по виконанню судового рішення не здійснила.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи доведеність в судовому засіданні факту умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, та зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України..

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 124, 129 Конституції України, ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст..12, 263, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України задовольнити.

Тимчасово заборонити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою : 61002, м. Харків, вулиця Чернишевська, б. 85, кв. 183, ІПН НОМЕР_2, паспорт серія ММ№094628 виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 18.12.1998 р.) виїзд за кордон України, до виконання зобовязань, покладених на неї рішеннями суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018

Суддя Чередник В.Є.