233 № 233/6355/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

при секретарі Теліціній О.О.,

за участю

прокурорів Стадченко С.О., Булгакова О.В.,

ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України в м.Костянтинівка, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначила, що 19 липня 2017 року Донецький окружний адміністративний суд виніс постанову, якою визнав протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області та зобов*язав повторно розглянути клопотання про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2га. Згідно зазначеного рішення суду незаконна відмова є наслідком сукупних протиправних дій стосовно обмеження та порушення її прав та законних інтересів, гарантованих нормами земельного законодавства. Через винні дії посадових осіб відповідача позивачка зазнала певних душевних страждань. Стійки сильні хвилювання з приводу незаконних дій відповідача мають наслідком погіршення самопочуття, стале негативне відношення особисто до неї як до людини, що ображає та пригнічує. Тобто відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області завдано їй моральної шкоди, яка полягала в перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні впевненості стосовно можливості реалізувати гарантовані права. Судові рішення, що набрали законної сили обов*язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій. Оскільки дії Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області було визнано судовим рішенням неправомірними і ці обставини не потребують доказування, а відтак і заподіяння їй моральної шкоди, пов*язаної з порушенням законних прав. ОСОБА_5 просить з урахуванням характеру та суті допущеного відповідачем правопорушення, його правових наслідків, ступеню перенесених душевних і моральних страждань та переживань, які вочевидь мали місце, стягнути з державного бюджету через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 35004030 на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок неправомірної діяльності Головного управління Держкгеокадастру у Донецькій області, повязаною з порушенням її прав встановлених рішенням суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що моральна шкода ОСОБА_5 була заподіяна саме незаконною відмовою Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, що встановлено постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року і не потребує доказування. Представник позивача підкреслив, що позовні вимоги обґрунтовані саме вищевказаною обставиною, а не тим, що відповідач Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області не виконує рішення суду.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_5 посилаючись на наступні обставини. 30 березня 2017 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2га на території Софіївської (Новодмитрівської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області, на яку отримала відмову, викладену у листі № Ж-1636/0-1251/6-17. У цьому листі немає жодних передумов щодо порушення честі, гідності, ділової репутації особи. Земельним кодексом України та Законом України «Про особисте селянське господарство», іншими нормативно-правовими актами у сфері земельних відносин не встановлені норми щодо відшкодування моральної шкоди, зважаючи на що правочини в сфері земельних відносин виключають моральну відповідальність як вид правової відповідальності. Крім того, ОСОБА_5 не надано жодних доказів на підтвердження моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, жодного доказу на підтвердження об*єктивності обчислення визначеного нею розміру моральної шкоди.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України в м.Костянтинівка ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову ОСОБА_5, посилаючись на його безпідставність.

Прокурор Сітнікова (Митрофанова) Я.О. вважала, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 відсутні, оскільки по-перше, позивачкою не надано доказів на підтвердження заподіяної їй моральної шкоди та на обгрунтування її розміру, а по-друге, встановлення лише одного лише факту неправомірної поведінки посадових осіб не створює достатніх підстав для відшкодування моральної шкоди, що узгоджується із прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішенням у справі «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року. Заслухавши пояснення представників сторін, з*ясувавши позицію прокурора, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у адміністративній справі № 805/2281/17-а за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області позов ОСОБА_5 задоволено частково визнано незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, викладену у листі від 24 квітня 2017 року № Ж-1636/0-1251/6-17 про надання ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2га на території Софіїівської (Новоартемівської) сільської ради Костянтинівського району та зобов*язано відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зальної ділянки (а.с.37-38).

З мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що відмова відповідача у наданні ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки викладена в листі від 24 квітня 2017 року № Ж-1636/0-1251/6-17 визнана незаконною, оскільки вбачається, що відмова вмотивована виключно вжиттям заходів щодо включення земельної ділянки загальною площею 22,4032га на території Новоартемівської сільської ради до переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції. При цьому відповідач не перевіряв та не надавав оцінку документам, доданим ОСОБА_5 до відповідної заяви.

Із змісту постанови Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року вбачається, що суд дійшов висновку, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено жодної підстав, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України, за яких ОСОБА_5 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року по адміністративній справі № 805/2281/17-а залишено без змін (а.с.34-35).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2017 року відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в адміністративній справі № 805/2281/17 (а.с.40).

Листом від 18 вересня 2017 року № Ж-4259/0-3066/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області фактично запропонувало ОСОБА_5 звернутись з повторним клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Частиною першою ст.15 ЦК України передбачене право кожної особа на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належить відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.1, п. 2 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

На підставі ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, як правило, є відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили.

На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже наявність неправомірних дій Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, які полягали в незаконній відмові ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, доведено позивачем та підтверджується постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року, яка набрала законної сили, зважаючи на що посилання представників відповідачів в судовому засіданні на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_5 є безпідставними.

Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов'язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27 липня 2004 року по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій та має бути подана письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення, з огляду на що суд не бере до уваги посилання прокурора на рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (п. 3 ч. 4).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі - державні органи). Пунктом 41 передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування:1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень;

Відповідно до п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи, що позивачем доведено неправомірні дії Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відносно неї, які полягали в незаконній відмові у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, керуючись принципом розумності та справедливості, а також враховуючи ступінь та характер моральних страждань, яких зазнала позивач ОСОБА_5, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 1000 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області слід стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4,19, 82, 259,263, 264, 265 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 (місце проживання: 85171, Доецька область, Костянтинівський район, с.Софіївка, вул.Ювілейна, 19; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (місцезнаходження: 85102, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Європейська, 13, ідентифікаційний код 39767332), Управління Державної казначейської служби України в м.Костянтинівка (85110, Донецька область, м.Костянтинівка, пл.Побєди,8), Державної казначейської служби України (місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6, ідентифікаційний код 37567646)про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в дохід держави судовий збір в розмірі 53 (пятдесят три гривні) 31 копійка.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 04 червня 2018 року.

Суддя: