АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 671/1618/17
Провадження № 22-ц/792/787/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), Пєнти І.В., ОСОБА_2,

секретар судового засідання Філіпчук О.С.,

з участю: позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/1618/18 за апеляційною скаргоюОСОБА_3 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року (суддя Бабій О.М.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що він досяг пенсійного віку, є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, оскільки пенсії не достатньо для забезпечення достатнього життєвого рівня. Донька не надає йому матеріальної допомоги, хоча зобовязана і має можливість це робити, оскільки працює і отримує заробітну плату. Тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року в позові відмовлено.

ОСОБА_3, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм процесуального права. Суд не дотримався розумних строків розгляду справи, не розяснив йому право на подання доказів на підтвердження вимог. Судом неповно зясовано обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Безпідставним є висновок суду про те, що він не потребує матеріальної допомоги. Окрім того, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат він не заявляв, а суд першої інстанції, відмовляючи в позові про стягнення аліментів, посилається на відсутність доказів, якими підтверджується необхідність стягнення додаткових витрат, а не аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на законність та обґрунтованість рішення суду, так як батько не потребує матеріальної допомоги, оскільки тривалий час перебував на заробітках за кордоном і має заощадження.

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав. ОСОБА_4 визнала її необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній досяг пенсійного віку, є непрацездатним і отримує пенсію, розмір якої станом на листопад 2017 року складає 1373 грн. Відповідач працює медичною сестрою у Волочиській ЦРЛ, нарахований розмір її заробітної плати за період з червня по листопад 2017 року складає 30391,64 коп, на утриманні має дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати ОСОБА_4 ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, відповідно до довідки ЛКК хворіє і потребує довготривалого лікування.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

При відмові в позові суд виходив з того, що сам по собі факт непрацездатності ОСОБА_3 не зумовлює виникнення у відповідача обов'язку надання йому утримання та не свідчить про наявність у нього потреби в отриманні матеріальної допомоги. Позивач не довів потребу у матеріальній допомозі від дочки.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК) не є абсолютним.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що право батьків на аліменти виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Необхідність матеріальної допомоги визначається від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, наявність майна, що може приносити дохід, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не довів обставини, на які посилався на підтвердження своїх вимог, зокрема, потреби в отриманні матеріальної допомоги та необхідності отримання допомоги саме від дочки, за умови наявності інших повнолітніх дітей.

Обов'язок доказування і подання доказів відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України покладається на сторони.

Не містить посилання на такі докази й апеляційна скарга.

У засіданні апеляційного суду позивач не заперечував того, що тривалий час працював за межами України.

Порушення судом строків розгляду справи не є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують,

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права і підстав для скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 травня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Суддя /підпис/ ОСОБА_7єнта

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай