Справа №461/1060/18>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року. Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Укртелеком» Львівська філія про відновлення послуг телефонного звязку, стягнення моральної шкоди за припинення надання послуг, ненадання послуг в повному обсязі, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом до Львівської філії ПАТ «Укртелеком», в якому просила суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо відключення їй та ненадання послуг фіксованого телефонного звязку; зобовязати ЛФ ПАТ «Укртелеком» відновити їй надання послуг телефонного звязку за адресою: АДРЕСА_1, та укласти Типовий договір з надання послуг телефонного звязку; стягнути з відповідача на її користь 100000 грн. моральної шкоди; зняти безпідставно нараховану плату на телекомунікаційні послуги у розмірі 504,00 грн.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона є клієнтом ЛФ ПАТ «Укртелеком» та у неї вдома за адресою: АДРЕСА_1, встановлений стаціонарний телефон з номером 237-14-07. 06.04.2015 року позивачеві був відключений телефон у звязку з існуванням боргу. 22.04.2015 року позивачем було подано скаргу до ПАТ «Укртелеком» у звязку з відмовою у центрі обслуговування абонентів надання роздруківки вхідних та вихідних дзвінків. Вважаючи, що при нарахуванні плати за послуги звязку не було застосовано пільги інваліда ІІ групи, ОСОБА_1 31.12.2015 року звернулася до ПАТ «Укртелеком» з проханням відновити пільгу. 07.11.2016 року позивач отримала відповідь з інформацією про наявність заборгованості у сумі 235,73 грн. У липні 2017 року позивач зверталася до відповідача для отримання інформації про причини відсутності телефонного звязку. ОСОБА_2 того, ОСОБА_1 зазначає, що припиненням надання послуг звязку їй як інваліду ІІ групи було завдано душевних страждань та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Надали пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ПАТ «Укртелеком» під час розгляду справи проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив та надав письмовий відзив на позов про те, що позивачеві з 2014 року і по даний час надаються послуги фіксованого телефонного звязку згідно з тарифним планом «Домашній базовий» з абонентською платою 68,00 грн. на місць. Вважає твердження позивача про відключення їй телефону хибним, оскільки оператор припиняв надання послуги лише у період з 16.08.2017 року по 22.08.2017 року за зверненням ОСОБА_1 ОСОБА_2 того, при перевірці персоналом оператора було встановлення що номер абонента № не працював з 03.11.2017 року через пошкодження телефонного апарата, який є власністю позивача.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно з даними Єдиної автоматизованої системи комплексних розрахунків, телефон встановлений 13.11.2014 року за адресою: АДРЕСА_1, на підставі заяви від 29.10.2014 року ОСОБА_1 без укладення договору про надання послуг зв'язку у письмовій формі. Позивачу з 2014 року по даний час надається послуга фіксованого телефонного зв'язку - тарифний план «Домашній базовий». Абонентна плата даного тарифу за місяць становить 68.00 грн. (з ПДВ). У рахунок абонплати надаються: місцеві розмови - необмежені, міжміські розмови - 30000 сек./0.43 грн.. розмови з абонентами SIP телефонії (0892) 30000 сек./0,05 грн., розмови з абонентами мобільного зв'язку України - 1.20 грн./хв.

22.04.2015 року позивачем було подано скаргу до ПАТ «Укртелеком» у звязку з відмовою у центрі обслуговування абонентів надання роздруківки вхідних та вихідних дзвінків. Вважаючи, що при нарахуванні плати за послуги звязку не було застосовано пільги інваліда ІІ групи, ОСОБА_1 31.12.2015 року звернулася до ПАТ «Укртелеком» з проханням відновити пільгу.

07.11.2016 року позивач отримала відповідь з інформацією про наявність заборгованості у сумі 235,73 грн.

У липні 2017 року позивач зверталася до відповідача для отримання інформації про причини відсутності телефонного звязку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є працівником Львівської філії ПАТ «Укртелеком», 16.04.2015 року при зверненні позивача до сервісного центру у квітні 2015 року та під час інших звернень ОСОБА_1 не надала паспорт, а у посвідченні інваліда ІІ групи відсутня адреса позивача, проте роздруківка про вхідні/вихідні дзвінки була надана позивачеві у повному обсязі. Причина відсутності звязку в квартирі ОСОБА_1 полягала у пошкодженні внутриквартирної проводки.

Тарифне регулювання у сфері телекомунікацій, зокрема встановлення Граничних тарифів на загальнодоступні послуги, затверджених Національною комісією з питань регулювання зв'язку та інформатизації України. Оператори телекомунікаційних послуг, в тому числі і ПАТ «Укртелеком», при наданні загальнодоступних телекомунікаційних послуг застосовують Граничні тарифи при проведенні розрахунків за надані послуги. На підставі затверджених тарифів на загальнодоступні телекомунікаційні послуги НКРЗІ, Укртелеком змінює абонентну плату у тарифних планах за користування послугами фіксованого зв'язку.

Відповідно до матеріалів справи, позивач отримує від Відповідача послугу фіксованого телефонного зв'язку та успішно користується міжміськими, міжнародними і мобільними розмовами.

Слід зазначити, що станом на 01.03.2018 року сума заборгованості позивача за надані телекомунікаційні послуги становить 985,59 грн.. Виставлені Укртелекомом рахунки оплачувались не в повному обсязі.

Відповідач припиняв надання телекомунікаційних послуг на прохання абонента в період з 16.08.2017 року по 22.08.2017 року.

Відповідно до п. 111 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 11.04.2012р. № 295, послуги фіксованого місцевого телефонного зв'язку надаються з використанням кінцевого обладнання абонента. Підпунктом 11 п.36 Правил встановлено, що Споживачі зобов'язані утримувати абонентську проводку в межах приватного житлового будинку, квартири, приміщення, присадибної ділянки і кінцеве обладнання у справному стані. Тобто, відповідач не несе відповідальності за пошкодження його абонентської проводки і телефонного апарату, які є його власністю.

Відповідно до п. 1-3 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобовязані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема: використовувати кінцеве обладнання, що має документ про підтвердження відповідності; не допускати використання кінцевого обладнання споживача для вчинення протиправних дій або дій, що суперечать інтересам національної безпеки, оборони та охорони правопорядку; не допускати дій, що можуть створювати загрозу для безпеки експлуатації мереж телекомунікацій, підтримки цілісності та взаємодії мереж телекомунікацій, захисту інформаційної безпеки мереж телекомунікацій, електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, ускладнювати чи унеможливлювати надання послуг іншим споживачам.

У разі виявлення пошкодження телекомунікаційної мережі, що сталося з вини споживача, усі витрати оператора телекомунікацій на усунення пошкодження, а також відшкодування інших збитків (у тому числі неотриманий прибуток) покладаються на споживача (ч. 4 ст. 36 цього ж Закону).

Умови та порядок відшкодування моральної шкоди визначено статтею 23 ЦК України. Так. особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України позивачем не було доведено в чому полягає неправомірність дій відповідача, наявність моральної шкоди, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві.

Суд враховує, що у пенсійному посвідченні зі вказанням інвалідності відсутні дані про адресу особи, яка є необхідною інформацією для оператора телекомунікаційних послуг. Також судом було достовірно встановлено, що послуги звязку ОСОБА_1 надавалися ПАТ «Укртелеком» у належному порядку, постійно крім періоду, коли за її клопотанням такі були припинені. Відсутність звязку була обумовлена пошкодженням лінії та телефонного апарату в квартирі позивача, підтримання яких у працездатному стані відповідно до норм Закону України «Про телекомунікації» є обовязком абонента.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом цієї норми закону ніхто не може бути примушений до укладення договору, що не відповідає його волі.

З урахуванням викладеного, суд вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, ст.ст. 32, 33, 38, 39 Закону України «Про телекомунікації» суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Укртелеком» Львівська філія про відновлення послуг телефонного звязку, стягнення моральної шкоди за припинення надання послуг, ненадання послуг в повному обсязі відмовити за безпідставністю вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Р. Юрків.