Справа № 454/215/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

при секретарі Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в дорожньо-транспортній пригоді та відшкодування моральної шкоди,,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача на його користь 5052грн. на відшкодування моральної шкоди, 4810грн. матеріальної шкоди та судові витрати.

Свої вимоги мотивує наступним.

17.07.2017р. на території ДП «Шахта «Лісова» відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21043, власником якого є ОСОБА_3, рухався заднім ходом та здійснив наїзд на його припаркований автомобіль марки «Great Wall Но wer», після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль було пошкоджено та завдано матеріальних збитків на суму 4810грн.

Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-4 та ст.124 КУпАП.

Крім того, йому було завдано і моральної шкоди, яка полягає у негативних наслідках в результаті ДТП, як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків відносить нервовий стрес, який пережив після побаченого пошкодженого майна, переживання з приводу пошкодження транспортного засобу, а також те, що винуватця не було на місці ДТП, відмова останнього добровільно відшкодувати збитки, що призвело до того, що він поніс додаткові витрати коштів та часу.

Моральну шкоду оцінює у розмірі трьох прожиткових мінімумів, встановлених на момент ДТП: 1684 х 3 місяці = 5052грн.

Відповідач надав відзив, у якому зазначив, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових підтверджується звітом про оцінку автомобіля, який відсутній. Представлені позивачем документи не можуть бути доказами, оскільки складені у його відсутності. Також, позивач не звертався до страховика з вимогою про відшкодування шкоди.

Крім того, автомобіль позивача не було суттєво пошкоджено і не потребує значного ремонту, позивачу не довелося користуватися громадським транспортом, відсутній висновок соціально-психологічного дослідження тощо.

Представник позивача надала відповідь на відзив, у якому вказала, що позивач скористався передбаченим ст.1192 ЦК України правом та звернувся до суду з вимогою про відшкодування шкоди особою, яка її заподіяла.

Відповідач не надав жодних доказів на спростування розміру матеріальної шкоди.

Крім того, наявність у відповідача страхового полісу не звільняє його від відшкодування заподіяної шкоди. Також, останній після вчинення зіткнення залишив місце ДТП та не повідомив страховика про подію.

Що стосується моральної шкоди, то обовязок відшкодування такої покладено на особу, винну у вчиненні ДТП.

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково повідомив, що заподіяна моральна шкода полягає у моральних стражданнях, які він отримав внаслідок ДТП, оскільки відповідач заподіявши шкоду, залишив місце події. Він змушений був самостійно шукати винуватця ДТП, здійснювати ремонт автомобіля за власні кошти. Змушений періодично залишити місце праці для організаційних питань по ремонту автівки.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовом, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив.

Відповідач, його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в частині відшкодування матеріальних збитків. В частині відшкодування моральної шкоди позов заперечили.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в частині відшкодування матеріальних збитків. В частині відшкодування моральної шкоди позов заперечив.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2017р. ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 17.07.2017р. близько 15.00год. керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21043», р.н.з. ВС3294ВН на території ДП «Шахта «Лісова», рухався заднім ходом та здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Great Wall Hower», р.н.з.ВС 7807 СР, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, суд дійшов висновку, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Згідно акту виконаних робіт №228 від 02.10.2017р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Great Wall Hower», р.н.з.ВС7807СР становить 3500грн., які позивач ОСОБА_6 сплатив згідно квитанції №20 від 24.11.2017р.

Також, як вбачається з товарного чеку №19 від 22.09.2017р., для відновлення автомобіля позивач придбав фару галогенні та підкрильник, вартість яких склала 1310грн.

Таким чином, розмір матеріальних збитків, понесених позивачем на відновлювальний ремонт пошкодженого відповідачем автомобіля, які підлягають стягненню з останнього становлять: 3500грн. + 1310грн. = 4810грн.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Так, в судовому засіданні встановлено, що вина ОСОБА_2 в спричиненні ДТП, в якому пошкоджено автомобіль потерпілого. Крім того, відповідач залишив місце ДТП, в добровільному порядку не відшкодував заподіяну шкоду.

В той же час, суд не погоджується з розміром суми, яку позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

З іншого боку суд погоджується з усіма доводами позивача по цій позовній вимозі.

Так, враховуючи порушення звичного устрою життя та негативні психологічні наслідки, які останній поніс внаслідок протиправних дій відповідача, суд, з врахуванням принципу виваженості та справедливості, дійшов до висновку що стягнення з останнього 1000грн. буде справедливою сатисфакцією.

Судові витрати, в силу ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 12.03.1994р.н., ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_6, 14.05.1963р.н., 1000 (одну тисячу)грн. 00коп. у якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, 12.03.1994р.н., ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_6, 14.05.1963р.н., 4810 (чотири тисячі вісімсот десять)грн. 00коп. у якості відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути з ОСОБА_2, 12.03.1994р.н., ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_6, 14.05.1963р.н., 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві)грн.00коп. у якості відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 травня 2018р.

Головуючий: Л. Ю. Фарина