Справа № 214/4743/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 травня 2018 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю

секретаря судового засідання Лєбєдєвої А.В.,

позивача (представника позивача

ОСОБА_1А.) за первісним позовом,

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

відповідача за первісним позовом,

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3,

представника відповідача за первісним позовом,

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу № 214/4743/17 за первісним позовом ОСОБА_2 (50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 5а), ОСОБА_1(50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 5а) до ОСОБА_3 (50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 69), про стягнення матеріальної та моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 (50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 69) до ОСОБА_2 (50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 5а), ОСОБА_1(50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 5а) про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися ддо суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. 17 жовтня 2017 року наддали до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просять суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10000 моральної шкоди та 1660 гривень за пошкодження гаражу. В обґрунтування свого позову позивачі зазначили, що відповідач ОСОБА_3 є їхнім сусідом, проживає поруч в особистому будинку, що розташований за їх садибою. 14 серпня 2009 року в ранці, на воротах свого гаражу позивачка ОСОБА_1 виявила надпис: «Урод заморожений прибери з дороги бугри я впав». Напис на гаражі проіснував більше 2 х місяців. 17 серпня 2009 року позивач ОСОБА_1 запитала у відповідача навіщо він написав на гаражі та пошкодив її майно. На що останній відповів : «Це щоб тебе паралізувало». В середині жовтня 2009 року фасад гаражу було відремонтовано. Однак в грудні 2009 року ОСОБА_3 облив фасад гаражу ядом, який пошкодив фарбу на воротах та штукатурку на стінах. З тих пір гараж не ремонтується, оскільки знову пошкодять. Ремонт воріт та стін гаражу від напису коштував 100 гривень. Крім того, ОСОБА_3 восени 2016 року казав ОСОБА_2, що саме він зробив напис на гаражі та обливав ворота отрутою, але строки позовної давності стекли. Крім того, коли вона вперше побачила надпис на гаражі то відчула тахікардію, шок та трепет, зателефонувала в поліцію, сину. В наслідок всього у неї піднявся тиск, втратила сон та апетит, виник страх та тривога. У звязку із чим вона з позивачем вимушена звернутися до суду з даним позовом.

09 січня 2018 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на його користь 6400 гривень. В обгрнутвання свого позову зазначив, що у 2008 році відповідачі самовільно без отримання необхідних документів, встановили на проїзній частині дороги по вул. Пічугіна напроти його земельної ділянки два обмежувача руху автомобілів у вигляді земельних валів, що спричинило позивачу значні незручності під час руху на автомобілі. 16.08.2017 ркоу відповідачі склали позовну заяву протии нього, в якій згадували факт встановлення валів та одночасно поширювали недостовірну інформацію відносно нього, а саме: що напис на гаражі здійсненн ним «в перегрітому становищі автомора в період і на підґрунті явно астенічного синдрому», що начебто казав «Від суду відкупиться через невістку, що працює у суді», що він вимагав підписи від ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що він торгує багато років самогоном, що члени його сімї не воювали та здалися в полон та ін. У звязку із чим він вимушений звернутися до суду з зустрічною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2, просив задовольнити в його позові, а провадження за зустрічним позовом закрити. Суду пояснив, що в серпні 2009 року він поїхав до Росії на лікування. Мама його сказала. Що було на гаражі написано, приїхавши він побачив напис сам. Напис на гаражі був 2 місяці, всі сусіди бачили його. Йому було спричинено моральну шкоду. Після того як ворота були приведені в нормальний вид, їх облили ядохімікатами. Він звернувся та зробив незалежну оцінку пошкодженого гаражу. Так, дійсно він встановив лежачі поліцейські для того, щоб відповідач швидко не їздив по вулиці. Однак, відповідач почав писати листи збирати підписи для демонтажу вищевказаних поліцейських. Поліцейські були демонтовані.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 з первісним позовом не погодився та просив відмовити у його задоволені, оскільки він не має жодного відношення до того, в чому його звинувачує ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_2 не маючи жодного дозволу уклав лежачих поліцейських, при цьому ніхто йому дозволу не надав та й потреби у цьому не було. Було багато звернень щодо демонтажу вищевказаних поліцейських. Він дійсно писав листа до виконкому щодо демонтажу вищевказаних лежачих поліцейських. А потім той лист був підписаний сусідами. В 2009 році були демонтовані лежачі поліцейські. на те, що

Представник за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 просив відмовити у задоволені первісного позову та задовольнити зустрічний позов, з підстав зазначених у ньому.

З матеріалів справи вбачається, що наданих позивачами фотокартками. На яких зображений гараж, на воротах якого напис « Урод отморожений убери бугры с дороги, я упал», та ворота з плямами.

Рішенням Саксаганського районного суду міста ОСОБА_7 від 18.04.2014 року встановлено факт, що на зворотній сторінці Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.1962 року, виданного районним відділом комунального господарства Виконкому Жовтневого району міста Кривого Рєогу на імя ЧерненкоТетяни Андріївни, на штампі , який завірено печаткою БТІ рукописний напис «по вул. Пічугінская, буд.№5 «а» та « вул. Пічугіна, буд. №5» потрібно читати «вул.Пічугінская, буд№5 «а» та «віл.Пічугіна, буд.№5»а».

Встановлено факт, що згідно Договру дарування від 27.12.1988 року, посвідченому державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_1 ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_1 будинок, що знаходиться за адресою в місті ОСОБА_7 не по вул. Пічугіній, як помилково вказано в договорі, а по вул. Пічугіна №59 «а».

Встановлено факт, що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, 3 19.05.1989 року є власником будинку і садиби по вул. Пічугіна,5 «а» в місті ОСОБА_7, що виникли 19.05.1989 року по рішенню № 172 Виконавчого комітету Саксаганської районної ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та додаткового рішення № 313 від 15.09.1989 року в результаті обєднання будинків і садиб в місті Кривому Розі по вул.Пічугіна, буд. №5 «а» та вул.Пічугіна, буд. №59 «а», яким була надана загальна адреса місто Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 5 «а» і в результаті обєднання садиб виникла одна садиба, на якій знаходяться споруди, а саме житловий будинок піт-«А-1»; гараж 1980р.піт. «В», літня кухня 1973 р.піт. «Б» , сарай 1961 р.піт. «Г» , сарай 1959 р.піт. «Ж», погріб піт. «Е»(а.с.48).

На звернення позивача ОСОБА_1 ПП «Екоспецтранс» надано висновок з належної оцінки № 97, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту воріт гаражу становить 634,00 гривень ( а.с.50-52).

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ЗК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

У відповідності до роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В п. 5 цієї ж постанови Пленуму Верховний Суд України роз'яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, позивачем, не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин спричинення йому моральної шкоди, фактично опис завданих (на його думку) моральних страждань полягає в тому, що відповідач систематично чинить позивачам зло, в їх розумінні це дії без позитиву, зроблений напис на їх гаражі зроблено великими буквами з принизливим зверненням. Позивачі не надали доказів які б підтвердили факт вчинення напису на гаражі відповідачем ОСОБА_3. Тому суд доходить до висновку, що обов'язок доказування, покладений Законом на позивача ним не додержаний та позовні вимоги у даній частині належним чином не наведені, у зв'язку з чим вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст.81, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачами за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не надано жодних письмових доказів щодо їх права власності чи користування гаражем, та не надано доказів, що саме відповідач ОСОБА_3 зробив напис на гаражі.

Відповідно до частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 не доведено порушення його прав та спричинення йому моральної шкоди, тому суд повністю відмовляє в задоволені позовних вимог останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст. 386, 1167 ЦК України, ст.103 Земельного кодексу України, ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_2 (50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 5а), ОСОБА_1(50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 5а) до ОСОБА_3 (50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 69), про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 (50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 69) до ОСОБА_2 (50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 5а), ОСОБА_1(50011, м. Кривий Ріг, вул. Пічугіна, 5а) про стягнення шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В.Чернова

Повний текст рішення виготовлено 18 травня 2018 року.