Справа № 490/2457/18
н/п 2/490/2019/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

І. Вступна частина

17 травня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Подзігун Г.В., за участю секретаря судового засідання Головацького О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №490/2457/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» (далі - Завод) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ІІ. Описова частина

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

03 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом, в якому просить стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2018 року по 31.03.2018 року у розмірі 67418 грн. 80 коп.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14.09.2016 року він був звільнений з Заводу за власним бажанням. Після звільнення з ним не було проведено остаточний розрахунок. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2017 року на користь позивача з відповідача стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 25099 грн. 99 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 15000 грн., компенсацію інфляційних втрат - 13673 грн. 62 коп., вихідну допомогу - 7339 грн. 83 коп. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області вказане рішення було змінено в частині суми компенсації інфляційних витрат, яка збільшена до 15651 грн. 61 коп.

Як зазначає позивач, на теперішній час жодне з рішень не було виконано. У зв'язку з чим, на підставі ст. 117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року у розмірі 67418 грн. 80 коп., та судові витрати.

Відповідач вимоги позову визнав частково та в силу правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-259цс-17 від 13.03.2017 р. та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року просив застосувати принцип співмірності, зменшивши розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку на 90%. Крім того заперечував проти визначеної позивачем суми, та надав свій розрахунок, розмір якого за вказаний позивачем період складає 67146 грн. 95 коп.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою суду від 06.04.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення.

Представник відповідача надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про часткове задоволення позову.

Враховуючи заяви учасників судового розгляду, суд вважає за можливе розгляд справи провести за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи документів.

ІІІ. Мотивувальна частина

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» (нині - ДП «Миколаївський суднобудівний завод»).

Наказом №169-к від 04.09.2016 року, 14 вересня 2016 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2017 року стягнуто з Заводу на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 25099 грн. 99 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 15000 грн., компенсацію інфляційних втрат - 13673 грн. 62 коп., вихідну допомогу - 7339 грн. 83 коп., компенсацію моральної шкоди - 3000 грн. Крім того, з відповідача на користь держави стягнуто 1280 грн. судового збору.

09 жовтня 2017 року вищезазначене рішення було змінене Апеляційним судом Миколаївської області в частині розміру позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації втрат частини доходу у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Стягнуто з Заводу зазначену компенсацію у розмірі 15651 грн. 61 коп. В іншій частині рішення Центрального районного суду м. Миколаєва залишено без змін.

Відповідно до довідки відповідача від 25.04.2018 року, станом на дату її видачі обліковувалася заборгованість перед позивачем по заробітній платі, яка становить 82186 грн. 77 коп. (листопад 2014 року - вересень 2016 року).

На сьогоднішній день вказана заборгованість перед позивачем не погашена. Відповідач цього не заперечує. У відзиві на позов представник відповідача вказав, що станом на теперішній час виконавчий лист у справі № 490/3160/17 про стягнення з Заводу грошових коштів у розмірі 66 091 грн. 43 коп. перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції, приєднано до зведеного виконавчого провадження №47200650 та станом на день розгляду справи є невиконаним.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Частина 1 статті 117 КЗпП України: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Стаття 116 КЗпП України: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року (далі - Постанова Пленуму): установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Пункт 21 вказаної Постанови Пленуму: при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Абзац 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок): середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Пункт 5 Порядку: нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Абзац 1 пункту 8 Порядку: нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Правова позиція Верховного Суду у справі № 6-259цс-17 від 13.03.2017 р.: суд може зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, за таких умов: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, як належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв'язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Додаток до листа Мінсоцполітики від 05.08.2016 №11535/0/14-16/13 «Розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік, розрахованої за календарем п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями в суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день впродовж робочого тижня та зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів»: кількість робочих днів за період з 01.04.2017 року по 01.31.2017 року складає - квітень -19; травень - 20; червень - 20; липень - 21; серпень - 22; вересень - 21 ; жовтень - 21; листопад - 22; грудень - 21;

Частина 1 статті 133 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частина 3 статті 133 ЦПК України: до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частина 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 1 статті 141 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 2 статті 141 ЦПК України: інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 2 статті 247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ОЦІНКА СУДУ

Застосовані судом норми права свідчать про обов'язок Заводу виплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Середньоденний заробіток у розмірі 271,85 грн. обрахований відповідачем у довідці від 26.12.2016 року за два місяці роботи ( липень 2016 року (13 днів) - 3526,38 грн. + серпень 2016 року (5 днів) - 1366,84 грн./18) перед звільненням, що відповідає правилам, передбаченими Порядком.

Позивачем неправильно обрахована кількість робочих днів у п'ятиденному робочому тижні з двома вихідними як 186 у період з 01.04.2017 року по 31.12.2017 року, оскільки, у відповідності до листів Мінсоцполітики про норми тривалості робочого часу у 2017 році кількість робочих днів за зазначений період становила 187 (квітень -19; травень - 20; червень - 20; липень - 21; серпень - 22; вересень - 21 ; жовтень - 21; листопад - 22; грудень - 21). Кількість робочих днів за період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року позивачем розрахована вірно (січень - 21; лютий - 20; березень - 21).

Враховуючи принцип диспозитивності, суд не має права вийти за межі заявлених позивачем вимог, тому при розрахунку середнього заробітку при звільненні слід враховувати кількість робочих днів, вказану в позовній заяві.

За такого, кількість робочих днів за період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року складає 248.

Відповідно розмір середнього заробітку за період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року становить 67418 грн. 80 коп. ( 248 днів х 271, 85 грн.)

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо розміру суми середнього заробітку, оскільки визначений ним розмір містить арифметичну помилку та спростовується вищевикладеним розрахунком суду.

Посилання відповідача на принцип співмірності суд оцінює критично, оскільки в даному випадку позовні вимоги задоволені в повному обсязі, що виключає підстави застосування даного принципу.

За такого вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

При цьому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 3000 грн. на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач не надав жодного доказу на підтвердження сплати ним цих витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ІV. Резолютивна частина

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держаного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року у розмірі 67418 грн. 80 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Г.В. Подзігун