Справа №481/916/17 24.05.2018
Провадження №22-ц/784/706/18
Провадження № 22-ц/784/706/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2018 року м. Миколаїв

справа № 481/916/17

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Новобузька державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області, ухвалене 05 березня 2018 року під головуванням судді Вжещ С.І. у приміщенні цього суду, повний текст якого був виготовлений 14 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачі вказували, що після смерті їх бабусі - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 16, 67 га, що розташована на території Новоюрівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за правом представлення після смерті бабусі 08 грудня 2016 року звернулись з заявою до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області, але їм було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що таке свідоцтво вже було видано 26 грудня 2006 року сестрі спадкодавця - ОСОБА_3 Зазначали, що на момент відкриття спадщини їх батько ОСОБА_5, який був сином ОСОБА_4, вже помер, однак вони про це довідались лише 23 травня 2016 року, а 26 травня 2016 року відділом судово-медичної експертизи було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_5, в якому зазначено дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, про що 24 березня 1995 року складено відповідний актовий запис № 1431. До цього вважали його живим, оскільки з 1987 року не знали його місцезнаходження.

Посилаючись на викладене, просили визнати причини пропуску строку для прийняття ними спадщини поважними та визначити додатковий строк в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за правом представлення, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4

Відповідач позов не визнала, посилаючись на недоведеність поважності причин пропуску строку звернення позивачів із заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що після зникнення батька позивачок в 1987 році, ні вони, після досягнення повноліття 20 січня 1995 року та 17 січня 1996 року відповідно, ні їх матір, до травня 2016 року ОСОБА_5 не розшукували. Крім того, в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 не повідомляли нотаріуса про наявність спадкоємця першої черги та його пошуки, хоча були обізнані про те, що спадщина оформлюється на ім'я ОСОБА_3 Також просила застосувати до спірних правовідносин позовну давність.

Новобузька державна нотаріальна контора вважала позов таким, що не підлягає задоволенню, так як відсутні об'єктивні та непереборні обставини, які б не дали їм змоги звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дати смерті ОСОБА_4 На думку державного нотаріуса, не повідомлення позивачками, яким було відомо про оформлення спадкових прав за ОСОБА_3, про наявність спадкоємця першої черги, та відсутності дій по розшуку зниклого батька, свідчать про неповажність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення, просила його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. На думку апелянта, судом неповно з'ясовані обставини справи та неправильно оцінені надані позивачами докази, що призвело до помилкового висновку про недоведеність поважності пропуску передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини частині першої статті 1266 Цивільного кодексу України онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем.

Отже, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

За такого, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

Таким чином, на спадкоємців за правом представлення розповсюджуються загальні вимоги порядку прийняття спадщини за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Вказаний вище висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 710/1397/16-ц.

Частина 1 статті 81 ЦПК України покладає на кожну із сторін обов'язок із доведення обставин, на які вони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень.

За такого, саме на спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, покладається обов'язок з доведення наявності перешкод для подання такої заяви та поважності таких обставин.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоюрївка Новобузького району Миколаївської області померла ОСОБА_4.

26 грудня 2006 року державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області Паліюк Л.М. відповідачу ОСОБА_3, яка є рідною сестрою спадкодавця та спадкоємцем за законом другої черги, на підставі її заяви про прийняття спадщини були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 16,67 га, яка розташована у межах території Новоюрївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, на два майнові паї в загальному пайовому фонді майна КДСП «Зірка» Новобузького району Миколаївської області та на грошові внески з процентами та компенсаціями, які знаходяться в філії Новобузького відділення ВАТ «Державний ощадний банк України».

З матеріалів справи вбачається, що позивачі на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_4 не проживали. Із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилась після її смерті, вперше звернулись 6 грудня 2016 року, тобто, з пропуском передбаченого ст. 1270 ЦК України строку.

Листом державного нотаріусу Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області Паліюк Л.М. від 8 грудня 2016р. було відмовлено у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з тим, що таке свідоцтво вже було видано 26 грудня 2006 року сестрі спадкодавця - ОСОБА_3

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску передбаченого законом строку на прийняття спадщини, позивачі посилались на те, що їм не було відомо про смерть батька, а тому вони не знали, що є спадкоємцями за правом представлення.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходив із недоведеності позивачами існування об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення дій, пов'язаних зі спадкуванням майна ОСОБА_4

Така оцінка встановлених районним судом обставин справи є вірною.

Так, позивачі не заперечували факту їх обізнаності про смерть бабусі та про звернення ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини і отримання нею свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4

Проте, будучі обізнаними про такі обставини, із заявою до правоохоронних органів про розшук ОСОБА_5 мати позивачів звернулись тільки 16 травня 2016 року. Вже 23 травня 2016 року нею було впізнано ОСОБА_5 за базою даних «Впізнання» в особі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2-й міській лікарні м. Миколаїв, а 26.05.2016 року було видане лікарське свідоцтво про смерть № 474, на підставі якого 15.06.2016 року міським відділом ДРАЦС Миколаївської області видане повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_5

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що, позивачі мали можливість своєчасно встановити факт смерті їх батька та вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за правом представлення.

Колегія суддів не погоджується з посиланнями апеляційної скарги на те, що факт звернення матері позивачів до суду у листопаді 2015 року із заявою про оголошення ОСОБА_5 померлим є доказом того, що позивачі намагались реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті бабусі за правом представлення, що свідчить про поважність причин пропуски ними строку на прийняття спадщини.

Не спростовує цього і фотокопія скріншоту з сайту «Жди меня» про заявку ОСОБА_7 від 19.09.2009 року про пошук ОСОБА_5, оскільки це не свідчить про вжиття позивачами офіційних заходів щодо пошуку їх батька та не є достатнім доказом, який переконливо доводить вжиття позивачами належних заходів з пошуку їх батька.

Як вбачається зі звукозапису судового засідання 22 грудня 2017 року, не підтверджує цього і пояснення свідка ОСОБА_8 Даний свідок підтвердила, що через півроку після смерті бабусі ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса, який роз'яснив, що питання щодо прийняття спадщини повинен вирішувати їх батько, також їй відомо, що позивачі ОСОБА_5 розшукували, проте, не пояснила коли та у який саме спосіб.

За такого, посилання апеляційної скарги на неврахування судом першої інстанції зазначених доказів не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка при оформленні спадщини не повідомила нотаріуса про існування спадкоємця першої черги, що перешкоджало позивачам подати заяву на прийняття спадщини, - є безпідставними, оскільки це не свідчить про поважність причин пропуску позивачами строку для прийняття спадщини з огляду на їх обізнаність про необхідність пошуку батька та відсутність об'єктивних, непереборних і істотними труднощів на вчинення цих дій.

Оцінюючи поважність причин пропуску позивачами передбаченого законом строку на прийняття спадщини, колегія суддів також приймає до уваги той факт, що довідавшись 23 травня 2016 року про смерть батька, позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини тільки 6 грудня 2016 року, тобто, більше ніж через шість місяців після того, як їм стало відомо, що вони є спадкоємцями ОСОБА_4 за правом представлення.

Тому колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі і застосував норми матеріального права, які їх регулюють, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини.

Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанції, при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду щодо їх оцінки.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївсьокї області від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

_____________________________________________

Повний тест постанови складено 29 травня 2018 року.