Провадження № 4-с/702/1/18
Справа № 2-76/05
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення скарги на бездіяльність старшого державного виконавця

24 травня 2018 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Діденко Т.І.,

з участю секретаря - Прилуцької О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області,

в с т а н о в и в :

Скаржник подав до суду скаргу на бездіяльність старшого державного виконавця Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Підставою для скарги вважає те, що 04.02.2005 Монастирищенський районний суд Черкаської області ухвалив рішення про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 всіх видів заробітку.

На виконання цього рішення Монастирищенським районним судом Черкаської області було видано 04.02.2005 року виконавчий лист № 2-76/05. Даний виконавчий лист, починаючи з 02.07.2007 перебуває на виконанні ОСОБА_4 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (виконавче провадження ВИ № 4188037).

Внаслідок зміни розміру мінімальної суми аліментів, а також неврахування боржником при сплаті аліментів доходу від здійснення підприємницької діяльності старшим державним виконавцем Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 26 лютого 2018 року винесено в межах зазначеного виконавчого провадження постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти ОСОБА_1 Петровича на всі рахунки, що обліковуються за ОСОБА_1 в т.ч. тих, які забезпечують функціонування підприємницької діяльності із спеціальним режимом овердрафного обслуговування, а також постанову про арешт майна боржника.

04.04.2018 саржник у зв'язку з повним погашенням існуючої заборгованості за аліментними платежами станом на 31.03.2018 року звернувся до ОСОБА_4 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з заявою про видачу довідки про відсутність заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-76/05, виданим 04.02.2005 Монастирищенським районним судом Черкаської області, а також з клопотанням про зняття арешту з належних йому рахунків в банківських установах, в т.ч. із спеціальним режимом використання, який накладений постановою про арешт коштів боржника від 26.02.2018.

ОСОБА_4 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 20.04.2018 № 13.11.30/7135, який скаржник отримав 24.04.2018 відмовлено в знятті арешту з підстав відсутності таких прав в органу державної виконавчої служби.

Скаржник вважає такі дії начальника ОСОБА_4 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області неправомірними, оскільки довідкою ОСОБА_4 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області підтверджено повне виконання зобов'язань по сплаті періодичних платежів з аліментів станом на 31.03.2018 року в повному обсязі. Таким чином, має місце виконання зобов'язання зі сплати аліментів тільки по чергових періодичних платежах, що виключає необхідність застосування арешту на кошти та майно боржника.

Не зняття арешту з належного скаржнику майна та коштів в банківських установах створює перешкоди в реалізації права володіння, користування та розпорядження належним майном, коштами, не дає можливості реалізації цілей діяльності, в т.ч. як субєкта господарювання.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах (надалі по тексту „Постанова №6 від 07.02.2014) одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подасться до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Це ж підтверджується п. 12 Постанови №6 від 07.02.2014. Строк для подання скарги - 10 днів з дня коли особа дізналася про порушення її прав та свобод. Оскільки відмову в знятті накладених арештів на кошти та майно скаржник отримав 24.04.2018, він вважає, що такий термін відраховується саме з цієї дати.

Згідно п. 23 Постанови № 6 від 07.02.2014 при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі ст. 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Разом з тим забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання (ч.2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження").

Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог ст. 63 Закону про виконавче провадження, крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (стаття 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-1V "Про іпотеку").

Державний виконавець не переконавшись в тому, чи наявні кошти на рахунках застосував одночасно арешт кошті на рахунках і арешт майна.

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Згідно ч. 5 ст.59 цього ж закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Керуючись ст. 43, 49, 447, 448, 449 ЦПК України; ч.1 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження скаржник просить суд зобов'язати ОСОБА_4 районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зняти арешт з коштів та майна ОСОБА_1, який накладений старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпаській області постановою про арешт коштів боржника від 26.02.2018 року та постановою про арешт майна боржника від 26.02.2018 у виконавчому провадженні ВП 4188037.

Скаржник (боржник у виконавчому провадженні) ОСОБА_1 скаргу підтримав, просить її задоволити, справу розглянути без нього, про що подав заяву від 22.05.1018.

Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 подала в суд заяву від 11.05.2018, згідно якої не заперечує проти зняття арешту на кошти та майно ОСОБА_1, повідомила, що заборгованості по аліментах станом на 28.02.2018 немає, з 01.03.2018 аліменти боржник не сплачує, зі слів боржника у зв»язку з арештом його рахунків, просить справу розглянути без неї.

ОСОБА_4 районний відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про розгляд справи повідомлений у встановленому порядку, заяви про відкладення розгляду, відзив чи заперечення на скаргу в суд не подав.

Дослідивши докази, надані скаржником до скарги, суд встановив, що 06.04.2018 скаржник звернувся до ОСОБА_4 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області із заявою про зняття арешту з його рахунків, в якій повідомив, що при накладенні арешту на рахунки був накладений арешт на рахунок заробітної плати (а.с.18/5).

ОСОБА_4 районний відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області відмовив у задоволенні заяви скаржника посилаючись на п.7 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.19/6).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця ДВС ОСОБА_4 РУЮ виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-76/05 відкрите 03.07.2007.

Згідно постанов про арешт коштів боржника від 26.02.2018 та про арешт майна боржника від 26.02.2018 старший державний виконавець Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області у звязку з невиконанням божником рішення суду про стягнення аліментів та наявною заборгованістю наклав арешт на всі грошові кошти, що є на рахунках в банківських установах, та на майно , що належить боржнику (а.с.21/8-21/9).

Згідно довідки ОСОБА_4 районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 28.03.2018 № 13.11.-30/6655 за період з 04.02.2005 до 28.02.2018 заборгованість боржника ОСОБА_1 у даному виконавчому провадженні склала 188922,36 грн. Станом на 28.03.2018 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.23/10).

Враховуючи те, що станом на 28.03.2018 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, арешт накладений на всі грошові кошти та все майно боржника, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 12, 74 Закону України "Про виконавче провадження"; ст.353, 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу задоволити.

Зобов»язати ОСОБА_4 районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зняти арешт з коштів та майна ОСОБА_1, який накладений старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпаській області постановою про арешт коштів боржника від 26.02.2018 року та постановою про арешт майна боржника від 26.02.2018 у виконавчому провадженні ВП 4188037 з примусового виконання виконавчого листа 2-76/05, який виданий 04.02.2005 Монастирищенським районним судом Черкаської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1.

Про виконання даної ухвали суду повідомити суд і заявника (скаржника) не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Черкаської області.

Суддя Т.І.Діденко