АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

місто Київ

справа № 760/12247/17

провадження №22-ц/796/4170/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.,

суддів - Музичко С.Г., Мазурик О.Ф.

учасники справи:

позивачі - заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1

на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва в складі судді Українця В.В. від 21 лютого 2018 року про забезпечення позову у справі про зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

У липні 2017 року заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся з позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що Прокуратурою міста Києва виявлено факт порушення інтересів держави при будівництві по АДРЕСА_1. Встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 за вказаними адресами.

Посилаючись на те, що на зазначених земельних ділянках здійснюється будівництво, яке є самочинним та підлягає перебудові, позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_1 за власний рахунок провести відповідно до вимог містобудівної документації перебудову збудованих на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 об'єктів, шляхом їх приведення до поверховості, передбаченої для садибної забудови (не більше 4 поверхів).

15 лютого 2018 року заступник прокурора міста Києва звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на багатоповерховий житловий будинок, розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, накладення арешту на квартири в будинку по АДРЕСА_1, а саме: з квартири № 1 по № 243, заборони ОСОБА_1 та/або будь-яким особам, у тому числі державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного майна та (або) дії, пов'язані з державною реєстрацією прав на вказане майно.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову, заступник прокурора міста Києва зазначав, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року визнано за відповідачем право власності на багатоповерховий житловий будинок (загальною площею 22091,2 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1, у тому числі на 243 квартири у цьому ж будинку. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі зазначеного рішення суду за відповідачем зареєстровано право власності на 243 квартири у вказаному будинку.

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову надає можливість відповідачу відчужувати квартири у вказаному об'єкті самочинного будівництва, що може призвести до порушення прав власників цих квартир, які можуть придбати їх у спірному об'єкті самочинного будівництва, просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року заяву заступника прокурора міста Києва про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено відчуження багатоповерхового житлового будинку, розташованого на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 по АДРЕСА_1.

Заборонено відчуження квартир, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, квартир 1-243.

У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив зазначену ухвалу суду скасувати, та винести постанову, якою відмовити заступнику прокурора міста Києва у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, задовольняючи заяву про забезпечення позову, що суд не урахував, що зареєструвавши право власності, ОСОБА_1 здійснив відчуження кількох квартир, а саме: кв. № 235, кв. № 198, кв. № 40, кв. № 162, кв. № 177, кв. № 24, а накладення оскаржуваною ухвалою заборони на відчуження квартир, порушує права осіб, які є власниками зазначених квартир, проте не є учасниками даної справи.

Вважав, що суд вживаючи заходи забезпечення позову шляхом заборони на відчуження, не з'ясував обсяг позовних вимог, не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а також в тому, що даний вид забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Заступник прокурора міста Києва просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, посилаючись на те, що її доводи необґрунтовані.

Представник Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІ від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку та квартир, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року визнано за То Тієн Туаном право власності на багатоповерховий житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 (загальною площею 22091,2 кв.м., площа місць загального користування 2210,2 кв.м.), в тому числі на 243 квартири.

Станом на 02.02.2018 року, право власності на 243 квартири в будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (том 1 а.с. 36-250, том 2 а.с. 1-55).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 по АДРЕСА_1., які належать на праві власності ОСОБА_1, здійснюється будівництво, яке є самочинним та підлягає перебудові.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, направлені на те, щоб забезпечити можливість виконання рішення суду, і не позбавляють власника арештованого майна користуватися ним, а лише до вирішення спору по суті обмежують його право розпорядження цим майном.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 здійснив відчуження кількох квартир, а саме: кв. № 235, кв. № 198, кв. № 40, кв. № 162, кв. № 177, кв. № 24, і накладення оскаржуваною ухвалою заборони на відчуження цих квартир, що порушує права осіб, які є власниками зазначених квартир, проте не є учасниками даної справи є необґрунтованими, оскільки представник ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження того, що на момент винесення оскаржуваної ухвали зазначені квартири вже були відчужені.

Зважаючи на підстави та обґрунтування заявлених позовних вимог, а також на те, що предметом спору є багатоквартирний будинок та квартири, які можуть бути предметом відчуження до набрання рішенням законної сили та ураховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що ухвала суду про забезпечення позову є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 381, 383 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий С.В. Кулікова

Судді: О.Ф. Мазурик

С.Г. Музичко