АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/307/18 Головуючий у 1-й інстанції - Савлук Т.В.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/4518/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року, постановлену у складі судді Савлук Т.В. в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махова Діана Анатоліївна, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової ДіаниАнатоліївни, в якій просить:

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д. А. у виконавчому провадженні №55059182 щодо проникнення 27.12.2017 року до двокімнатної квартири АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1 - неправомірними;

- визнати постанову про опис та арешт майна боржника від 27.12.2017 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д. А. у виконавчому провадженні №55059182 - неправомірною;

- скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 27.12.2017 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д. А. у виконавчому провадженні №55059182.

Посилається на те, що 04 листопада 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д. А., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55059182, на підставі дублікату виконавчого листа №755/31824/14 від 24.02.2017 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в розмірі 11 551 534,93 грн. та третейського збору в сумі 25 500,00 грн.

27 грудня 2017 року, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д. А. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, під час складання якої описано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, та зареєстрована за ОСОБА_1

Дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д. А. щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржник вважає протиправними у зв'язку з тим, що його права не були забезпечені шляхом його участі або участі його представника, з грубим порушенням процедури його складення, яка полягає у тому, що боржник не надав добровільної згоди на проникнення до свого житла, а матеріали виконавчого провадження не містять відомостей щодо наявності рішення суду про примусове проникнення до нерухомого майна боржника, крім того, державним виконавцем була порушена черговість опису майна боржника, яка передбачена ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про іпотеку» яке полягає в тому, що, майно, на яке державним виконавцем було винесено постанову про арешт та опис майна передано в іпотеку, однак, ніяких доказів про згоду іпотекодержателя на звернення стягнення на дане майно матеріали виконавчого провадження не містять.

09 лютого 2018 року представник боржника доповнив підстави скарги на дії та рішення державного виконавця, в якій зазначив, що оскільки у постанові від 21 листопада 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника зазначено, що підставою винесення даної постанови була письмова заява стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» від 21 листопада 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, у виконавчому провадженні №55059182, з моменту винесення державним виконавцем даної постанови про звернення стягнення на заробітну плату, виконавчі заходи із звернення стягнення на будь - яке майно боржника не можуть застосовуватись.

УхвалоюДніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махова Діана Анатоліївна, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував підстав присутності у виконавчому провадженні постанови від 21.11.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що не було безперешкодного доступу до квартири боржника у державного виконавця та державний виконавець проник до квартири. Крім цього, обставини того, що боржник не проживає та не зареєстрований у квартирі, яку було описано та арештовано державним виконавцем у виконавчому провадженні, взагалі не були встановлені та не досліджувалися судом першої інстанції, тому відомостей про проживання та реєстрацію боржника за іншою адресою, відмінною від адреси квартири, яку було описано та арештовано матеріали справи не містять. При проведенні державним виконавцем опису і арешту квартири боржника не було забезпечено його право участі у вчиненні виконавчих дій. Факт незаконного проникнення державного виконавця до житла боржника пов'язується з відсутністю у нього рішення суду про примусове проникнення до житла боржника. Висновок суду про відсутність порушення державним виконавцем черговості стягнення майна боржника у виконавчому провадженні не відповідає обставинам справи, оскільки відсутні належні дані про стягнення іншого будь - якого майна боржника, що не призвело до повного задоволення вимог стягувача, крім того, боржник фактично проживає та зареєстрований у квартирі, яку було описано та арештовано державним виконавцем. Судом не враховано, що предмет іпотеки за кредитним договором, за яким не стягується в примусовому порядку заборгованість у виконавчому провадженні, підлягає опису та арешту державним виконавцем при наявності у виконавчому провадженні письмової згоди іпотекодержателя.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційні скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії та рішення головного державного виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової ДіаниАнатоліївни, в якій просить:

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д. А. у виконавчому провадженні №55059182 щодо проникнення 27.12.2017 року до двокімнатної квартири АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1 - неправомірними;

- визнати постанову про опис та арешт майна боржника від 27.12.2017 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д. А. у виконавчому провадженні №55059182 - неправомірною;

- скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 27.12.2017 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д. А. у виконавчому провадженні №55059182.

Посилається на те, що 04 листопада 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д. А., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55059182, на підставі дублікату виконавчого листа №755/31824/14 від 24.02.2017 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в розмірі 11 551 534,93 грн. та третейського збору в сумі 25 500,00 грн.

27 грудня 2017 року, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д. А. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, під час складання якої описано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрована за ОСОБА_1

Дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д. А. щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржник вважає протиправними у зв'язку з тим, що права ОСОБА_1 не були забезпечені шляхом його участі або участі його представника, з грубим порушенням процедури складенняпостанови, яка полягає у тому, що боржник не надав добровільної згоди на проникнення до свого житла, а матеріали виконавчого провадження не містять відомостей щодо наявності рішення суду про примусове проникнення до нерухомого майна боржника, крім того, державним виконавцем була порушена черговість опису майна боржника, яка передбачена ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про іпотеку» оскільки, майно, на яке державним виконавцем було винесено постанову про арешт та опис майна передано в іпотеку, однак, ніяких доказів про згоду іпотекодержателя на звернення стягнення на дане майно матеріали виконавчого провадження не містять.

09 лютого 2018 року представник боржника доповнив підстави скарги на дії та рішення державного виконавця, в якій зазначив, що оскільки у постанові від 21 листопада 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника зазначено, що підставою винесення даної постанови була письмова заява стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» від 21 листопада 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, у виконавчому провадженні №55059182, з моменту винесення державним виконавцем даної постанови про звернення стягнення на заробітну плату, виконавчі заходи із звернення стягнення на будь - яке майно боржника не можуть застосовуватись.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що головним державним виконавцем при винесенні постанови про опис та арешт майна боржника від 27 грудня 2017 року було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проведено в присутності двох понятих, яким було роз'яснено їхні права та обов'язки, інформацію про власника майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 отримано ним з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта. Крім того, при опису майна був присутній ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, який, з його слів, орендує квартиру за зазначеною адресою, та яким надано доступ до вищезазначеної квартири.

Крім того, законодавством чітко передбачено процедуру, після чого здійснюється опис та арешт майна, а саме: у разі якщо у боржника відсутні кошти та інші цінності, достатні для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення, якої головним державним виконавцем порушено не було.

Державним виконавцем не порушено черговість опису майна боржника, яка передбачена ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник проживає та зареєстрований за іншою адресою, відмінною від адреси квартири, на яку державним виконавцем накладено арешт.

Стороною заявника не заперечувався той факт, що майно, яке підлягало опису та на яке було накладено арешт належить боржнику, а державний виконавець, в свою чергу, зобов'язаний вживати всіх заходів для виконання рішення суду, тому державним виконавцем було винесено постанову про арешт та опис майна переданого в іпотекуз дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 06 листопада 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Діаною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа - дублікат №755/31824/14 виданого 24 лютого 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту №10-29/7803 від 08 липня 2008 року в сумі 10 784 789,26 грн., заборгованість по договору кредиту 10-29/7804 від 08 липня 2008 року у сумі 766 745,67 грн., та третейський збір в сумі 25 500,00 грн. (а. с. 10).

06 листопада 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Діаною Анатоліївною в межах виконавчого провадження № ВП55059182 винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої з метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.53).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, ОСОБА_1 передав, а АКБСР «Укрсоцбанк» отримав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 на підставі Іпотечного договору №1992 від 09 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І. В., реєстраційний номер обтяження: 7012809.

21 листопада 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Діаною Анатоліївною, в межах виконавчого провадження № ВП55059182, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої, оскільки станом на 21.11.2017 року боржником в добровільному порядку рішення суду не виконано, згідно відповіді Державної фіскальної служби від 06.11.2017 року № ОСОБА_1 отримує доходи в Національному університеті фізичного виховання і спорту України, за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 1, та у зв'язку з тим, що 21.11.2017 року до Відділу надійшла письмова заява стягувача з проханням направити за місцем роботи боржника постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи боржника. (а. с. 61).

23 листопада 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Діаною Анатоліївною, в межах виконавчого провадження № ВП55059182, винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 62-66).

01 грудня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Діаною Анатоліївною, в межах виконавчого провадження № ВП55059182 винесено постанову про розшук майна боржника(а.с.70).

27 грудня 2017 року в межах виконання вказаного виконавчого провадження, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Діаною Анатоліївною винесено постанову про опис та арешт майна боржника, згідно якої описано та накладено арешт на майно: квартира АДРЕСА_1 Також, на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: заборонено відчужувати, призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_8 (а.с.67-69).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п.п. 10-12 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5), після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

Якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Доводи апеляційної скарги, що у виконавчому провадженні не було факту відсутності у боржника в достатньому розмірі коштів та інших цінностей для задоволення вимог стягувача та державний виконавець безпідставно розпочав у виконавчому провадженні виконавчі заходи спрямовані на стягнення з боржника іншого майна відмінного від коштів, колегія суддів не приймає до уваги.

23 листопада 2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено на виконання до банківських установ.

Як вбачається з пояснень державного виконавця наданих до суду першої інстанції, з відповідей банку встановлено, що на кошти боржника накладено арешт, але їх недостатньо для погашення боргу перед стягувачем, погашення виконавчого збору та витрат пов'язаних з проведенням виконавчих дій.

Доказів протилежного скаржник суду не надав та не підтвердив розрахунком достатності коштів на рахунках для погашення заборгованості.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

Доводи апеляційної скарги, що у зв'язку з відсутністю належних даних про стягнення з іншого будь - якого майна боржника, яке було виявлено державним виконавцем в період з 06.11.2017 року по 27.12.2017 року, що не призвело до повного задоволення вимог стягувача, здійснення державним виконавцем заходів щодо арешту квартири боржника є передчасним та таким, що порушує черговість стягнення майна боржника, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки враховуючи положення вищевказаної ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» черговість стягнення на майно та кошти боржника визначається саме виконавцем. Боржник ОСОБА_1 маючи на праві власності відповідне майно та усвідомлюючи розмір заборгованості, яку йому необхідно погасити, не звернувся до виконавця та не запропонував майно, яке необхідно та можливо реалізувати в першу чергу.

Зматеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем при винесенні постанови про опис та арешт майна боржника від 27 грудня 2017 року було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проведено в присутності двох понятих, яким було роз'яснено їхні права та обов'язки, інформацію про власника майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 отримано з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта.

Крім того, при опису майна був присутнійОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який, з його слів, орендує квартиру за зазначеною адресою, та яким надано доступ до вищезазначеної квартири.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що державний виконавець незаконно проник до вищевказаної квартири боржника без згоди власника колегія суддів не приймає до уваги.

Двері квартири державному виконавцю відкрито особою, яка на той час проживала у квартирі скаржника, вказана особа ОСОБА_5надав державному виконавцю та понятим доступ до квартири.

Твердження представника боржника, що у державного виконавця було відсутнє рішення суду про примусове проникнення до житла боржника, колегія суддів оцінює критично. Як пояснив представник боржника в судовому засіданні в апеляційному суді, дверний замок не зламано, двері не вибито, двері до квартири відкрив квартирант, таким чином примусового проникнення до квартири не було.

Доводи апеляційної скарги, що в квартирі АДРЕСА_1, яку описано та накладено арешт фактично проживає та зареєстрований боржник, тому державний виконавець мав у останню чергу накладати арешт на вказану квартиру, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки факт проживання боржника у квартирі не перешкоджає опису та арешту вказаної квартири. Крім того, як вже вище зазначалось колегією суддів, черговість стягнення на майно боржника остаточно визначається самим виконавцем.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про іпотеку», з посиланням на те, що квартиру, на яку державним виконавцем було винесено постанову про арешт та опис майна передано в іпотеку за кредитним договором, за яким не стягується в примусовому порядку заборгованість у виконавчому провадженні, за відсутності згоди іпотекодержателя.

Відповідно до правової позиції від 04.02.2015 року, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-238 цс14, виконавчі дії з реалізації предмета іпотеки, на яке звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводяться за спеціальним порядком відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Зазначені заявником підстави визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про опис та арешт майна боржника є такими, що не впливають на сутність правомірності проведення виконавчих дій по опису та арешту майна боржника, враховуючи те, що стороною заявника не заперечувався факт, що майно, яке підлягало опису та на яке було накладено арешт належить боржнику, а державний виконавець, в свою чергу, зобов'язаний вживати всіх заходів для виконання рішення суду.

Крім того, накладення арешту на квартиру боржника, яка перебуває в іпотеці Банку жодним чином не порушує права самого боржника.

Встановлено, що державним виконавцем лише накладено арешт на вказану квартиру, жодних дій щодо реалізації цього майна державний виконавець не проводив, оскільки первинним іпотекодержателем квартири являється ПАТ «Укрсоцбанк».

Відсутність згоди первинного іпотекодержателя на опис та арешт державним виконавцем квартири - предмета іпотеки не порушує права боржника та не забороняє державному виконавцю вчиняти дї щодо проведення опису та арешту такого майна.

Доводи апеляційної скарги, що у суду першої інстанції залишилися поза увагою підстави присутності у виконавчому провадженні постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 21 листопада 2017 року, висновків суду щодо правомірності дій державного виконавця у виконавчому провадженні не спростовують.

Враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 24 травня 2018 року.

Головуючий Судді