Справа № 445/422/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Золочів

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип'яка П. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Золочеві справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

16.03.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.12.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 04.03.2018 виникла заборгованість у сумі 20185,28 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з'явилася, причину неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача ОСОБА_2 проти чого позивач не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.12.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_3, які викладені на банківському сайті, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Пунктом 1.1.7.11 Договору передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Згідно п.2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 526, 1049 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із розрахунку представленого позивачем, відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за договором не виконувала у строки і це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 04.03.2018 року становила 20185,28 грн., з яких 6115,74 грн. заборгованість за кредитом, 2411,02 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 10221,40 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 937,39 грн. штраф (процентна складова).

Проте, суд вважає, що одночасне стягнення пені та штрафу за даним кредитним договором є спірним враховуючи наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.22 - 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року N 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 № 6-1374цс17.

За таких обставин суд доходить висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені та штрафів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заборгованість за кредитним договором відповідача за виключенням пені буде становити 9963,88 грн. (20185,28 грн. - 10221,40 грн.), тому, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 868,6 грн.

Керуючись ст. 525, 526, 536, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.12.2015 в розмірі 9963,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 868,6 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 24.05.2018.

Суддя ОСОБА_4