Справа № 462/2556/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/7378/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Шандра М.М., Шеремета Н.О.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 30 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ЛКМП «Львівтеплоенерго» про визнання дій такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, прийняття на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 30 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ЛКМП «Львівтеплоенерго» про визнання дій такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, прийняття на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом положень Закону України «Про судовий збір», а саме невідповідність ухвали суду ст. 5 вказаного Закону, оскільки в позивача наявні пільги щодо сплати судового збору у зв`язку з тим що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати , поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Окрім цього, посилається на те, що моральна шкода у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України випливає з трудових правовідносин, а також те, що вимога щодо стягнення середнього заробітку однозначно є трудовим спором, а тому суд першої інстанції допустив грубе порушення трудового законодавства.

Просить ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся із позовом до ЛКМП «Львівтеплоенерго» про визнання дій такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, прийняття на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Залізничного райнного суду міста Львова від 12 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ЛМКП «Львітеплоенерго» про визнання дій такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, прийняття на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу - залишено без руху та запропоновано позивачу в строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ним ухвали, усунути недоліки позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було долучено до позовної заяви документів про оплату судового збору. Судом першої інстанції запропоновано позивачу у встановлений законом строк усунути недоліки позовної заяви, зокрема уточнити зміст позовних вимог в частині зазначення розміру моральної шкоди та долучити до матеріалів справи квитанції про оплату по 640 грн. судового збору за першу, другу та четверту позовну вимогу окремо.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення ОСОБА_2 не отримав вказаної ухвали, конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за не запитом».(а.с.5).

Повертаючи позовну заяву позивачу районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не усунув недоліки позовної заяви в строк.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Відповідно до ч.1, 2 ст.121 ЦПК України ( в редакції на час подання апеляційної скарги) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Визнаючи неподаною та повертаючи ОСОБА_2 позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач у наданий йому строк не усунув недоліків позовної заяви, а саме не сплатив судовий збір за подання позовної заяви у необхідному розмірі.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

За змістом положень статті 121 ЦПК України 2004 року, повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

У своїй ухвалі від 12 червня 2017 року Залізничний райнний суд міста Львова надав ОСОБА_2 строк для усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання відповідачем копії ухвали.

Встановлено, що ОСОБА_2 копію ухвали не отримав , конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за не запитом» . Отже, від виконання вимог ухвали суду позивач не ухилявся, а тому посилання районного суду на те, що він не виконав вимоги ухвали, є передчасними.

Згідно з положенням частини п'ятої статті 74 ЦПК України ( в редакції що діяла на момент винесення ухвали) у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Суд першої інстанції вважаючи що копія ухвали вручена ОСОБА_2 належним чином у зв'язку з його відсутністю за відповідною адресою, помилково ототожнив поняття повернення конверту «за закінченням терміну зберігання» та відсутність адресата за вказаною ним адресою.

Згідно з положенням статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду № 61-1161 св 17 від 16 січня 2018 року.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення позовної заяви у справі з порушенням вимог закону, тому така підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи ; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 30 червня 2017 року - задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 30 червня 2017 - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий

Судді