ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2053/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Слаква О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про усунення самовільного переобладнання та перепланування приміщення, суд -

В С Т А Н О В И В:

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про усунення самовільного переобладнання та перепланування приміщення. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі ОСОБА_2, - як власниця квартири № 89 та ОСОБА_3, - як власник квартири АДРЕСА_1 самовільно встановили перегороди на загальному коридорі третього поверху, де знаходяться їх квартири, чим не допускають інших мешканців до приміщення загального користування. Внаслідок вказаного самовільного встановлення відповідачами перегородок на загальному коридорі третього поверху будинку до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» звернувся зі скаргою мешканець квартири № 92 того ж будинку ОСОБА_4, прохаючи зобов»язати відповідачів привести коридор загального користування у попередній стан шляхом знесення самовільно встановленої перегородки, тим самим поновивши права інших мешканців будинку щодо права користування приміщеннями загального користування, які мають бути у відкритому доступі для всіх мешканців будинку. За наслідками звернення ОСОБА_4 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» проведено обстеження, у результаті якого зафіксовано ряд порушень з боку власників квартир № № 89, 92 стосовно проведення перепланування та переобладнання приміщення коридору загального користування, а саме на третьому поверсі мешканцями квартири № 89 ОСОБА_2 без пред»явлення дозвільних документів встановлено гіпсокартонну перегородку, що обмежує вільний доступ до приладів опалення та мешканцями квартири № 92 ОСОБА_3 - без пред»явлення дозвільних документів також встановлено гінсокартонну перегородку, що обмежує вільний доступ до приладів опалення. По факту виконаного перепланування відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення від 17.07.2017 року № 509/210 й відносно ОСОБА_3 також складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.07.2017 року № 510/210 за порушення вимог ст. 150 КпАП України, п. 1.4.3 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 року № 76 й накладено адміністративне стягнення. Наразі відповідачами не усунуто самовільне перепланування приміщення коридору загального користування, що стало наслідком звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, діюча на підстві довіреності від 19 червня 2017 року (а.с.42), позовні вимоги в редакції від 24 квітня 2018 року підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити (а.с. 61-64).

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6, діюча на підставі ордеру про надання правової допомоги від19 квітня 2018 року (а.с.50), в судовому засідання позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його провадення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, - як власниця квартири № 89 та ОСОБА_3, - як власник квартири АДРЕСА_1 самовільно встановили перегороди на загальному коридорі третього поверху, де знаходяться їх квартири, чим не допускають інших мешканців будинку до приміщення загального користування.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Внаслідок самовільного встановлення відповідачами перегородок на загальному коридорі третього поверху будинку до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» звернувся зі скаргою мешканець квартири № 92 того ж будинку ОСОБА_4, прохаючи зобов»язати відповідачів привести коридор загального користування у попередній стан шляхом знесення самовільно встановленої перегородки, тим самим поновивши права інших мешканців будинку щодо права користування приміщеннями загального користування, які мають бути у відкритому доступі для всіх мешканців будинку.

За наслідками звернення ОСОБА_4 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» проведено обстеження, у результаті якого зафіксовано ряд порушень з боку власників квартир № № 89, 92 стосовно проведення перепланування та переобладнання приміщення коридору загального користування, а саме на третьому поверсі мешканцями квартири № 89 ОСОБА_2 без пред»явлення дозвільних документів встановлено гіпсокартонну перегородку, що обмежує вільний доступ до приладів опалення та мешканцями квартири № 92 ОСОБА_3 - без пред»явлення дозвільних документів також встановлено гінсокартонну перегородку, що обмежує вільний доступ до приладів опалення.

По факту виконаного перепланування відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення від 17.07.2017 року № 509/210 й відносно ОСОБА_3 також складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.07.2017 року № 510/210 за порушення вимог ст. 150 КпАП України, п. 1.4.3 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 року № 76 й накладено адміністративне стягнення (а.с.6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 72, 73).

Наразі відповідачами не усунуто самовільне перепланування приміщення коридору загального користування.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Власність зобов'язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до п. 1.4.3 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 року № 76, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів Укоаїни від 24.01.2006 року № 45 передбачено, що власник, наймач (орендар), який допустив самовільне переобладнання або перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов»язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання правил добросусідства, обов"язку власника поважати права інших мешканців багатоквартирного будинку щодо доступу до приміщень загального користування, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі.

За таких підстав суд вважає за необхідне повонити право мешканців будинку багатоквартирного будинку у доступі до приміщення загального користування.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, ст. 319, ч.2 ст. 383 ЦК України, п. 1.4.3 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 року № 76, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів Укоаїни від 24.01.2006 року № 45, керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про усунення самовільного переобладнання та перепланування приміщення, - задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні коридором загального користування мешканців будинку на третьому поверсі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, шляхом знесення за власний рахунок самовільно встановлених перегородок: цегляної перегородки ОСОБА_2, без дверного блоку розміром 2,20 м х 3,15 м, пофарбованої олійною фарбою та вапняним розчином, встановленої на місці знаходження приміщення колясочної, та гіпсової перегородки ОСОБА_3, без дверного блоку, розміром1,37 м х 3,15 м, вкритої вапняним розчином, яка знаходиться в кінці загального коридору будинку за вхідними дверима квартири № 92, виконавши ремонтно-відновлювальні роботи по приведенню приміщення загального коридору у попередній стан.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», код ЄДРПОУ -39604270, по 800 (вісімсот) грн. 00 коп. з кожного, а всього - 1600 (одна тисяча шістсот) грн. (нуль) коп. - судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Суддя: Коренюк А.М.