Справа№ 431/2089/18
Провадження № 2/431/768/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Колядова В.Ю.,

за участю секретаря Кожевнікової А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька,-

встановив:

02.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 05.12.2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.10.2009 року видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області .

Позивач має на меті організувати для своєї дитини відпочинок в інших країнах світу з метою розширення її світогляду , спрямувати дитину на розвиток її історичних і культурних цінностей інших народів , підготувати дитину до свідомого життя у суспільстві. Однак через напружені стосунки позивача та її колишнього чоловіка , останній відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон разом з позивачем . ОСОБА_1 вважає , що дії відповідача суперечать інтересам їхньої дитини , тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з'явилась , про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду надала заяву в якій просила суд справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просив суд справу розглянути без його участі ,проти позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 01.05.2009 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Попаснянського районного суду 05.12.2017 року .

Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину- доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача , відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає .

Позивач бажає повезти дитину за кордон з метою відпочинку та розширення її кругозору, однак не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом також встановлено, що дитина мешкає разом з позивачкою , яка має намір виїхати за кордон.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У відповідності до положень п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з наведеного, враховуючи насамперед інтереси дитини, суд приходить до висновку та вважає можливим і достатнім надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон за межі території України з матір'ю без згоди та супроводу батька.

На підставі викладеного та ст. 141, ч. 2 ст. 150 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постанови КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», керуючись ст. ст. 4,10,12,206,263-265 ЦПК суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України без згоди та супроводу батька, разом з матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном, а також повернення в Україну своєї неповнолітньої доньки, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на строк від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягненням дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення його копії.

Головуючий -суддя Колядов В.Ю.