Справа № 204/4336/17
Провадження № 2/204/113/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Невеселій К.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

за участю представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи Перша Дніпровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання заповітів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, уточнивши позовні вимоги, просила:

- визнати недійсним заповіт від 14.06.2017 року, складений ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, 14.06.2017 року за реєстровим № 486, встановивши його нікчемність;

-визнати недійсним заповіт від 09.06.2017 року, складений ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений Третьою Дніпровською державною нотаріальною конторою 09.06.2017 року за реєстровим №2-340, встановивши його нікчемність;

-стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що 03.06.2017 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено заповіт на імя ОСОБА_1, яким вона заповіла позивачу все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось, та який було посвідчено державним нотаріусом Першої Дніпровської державної нотаріальної контори. Позивач разом з членами своєї родини доглядали за ОСОБА_9, піклувались про стан її здоровя, за потреби викликали лікаря, купували ліки, тощо. 09.06.2017 року ОСОБА_9 було складено новий заповіт, за яким, остання заповіла все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось в рівних частинах кожному - ОСОБА_5 таГСинявському ОСОБА_10, який було посвідчено державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори. 14.06.2017 року було складено новий заповіт, яким ОСОБА_9 заповіла все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось в рівних частинах кожному ОСОБА_3 та ОСОБА_7, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8. На думку позивача, заповіти складені та посвідчені з грубим порушенням вимог щодо його посвідчення згідно ч.1 ст.1257 ЦК України, у звязку з чим, позивач змушена звернутися до суду.

Судом вірно визначено найменування третьої особи як Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

В судовому засіданні позивач, представник позивача, кожна окремо, уточнену позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в уточненій позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що заповіт від 14.06.2017 року за яким ОСОБА_9 заповіла все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось в рівних частинах кожному, їй - ОСОБА_3 та ОСОБА_7, та який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, відповідає усім нормам закону; вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки правової підстави для одночасної вимоги про визнання заповіту недійсним встановивши його нікчемність, не існує; ОСОБА_9 на момент вчинення заповіту мала право на його складання та не була позбавлена дієздатності; форма складання заповіту не була порушена, останній було вчинено у письмовий формі; волевиявлення заповідача було вільним та відповідало її волі, тому, просили відмовити в задоволенні позовної заяви.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення позовних вимог, та пояснила суду, що заповіт від 09.06.2017 року є таким, який відповідає вимогам цивільного законодавства. Заповіт складено державним нотаріусом за місцем проживання заповідача з дотримання норм діючого законодавства. Також зазначила, що заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить; кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним, а отже, заповіт, складений ОСОБА_9 14.06.2017 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_7, скасовує заповіт, складений ОСОБА_9 09.06.2017 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_7, який у свою чергу скасовує заповіт, складений ОСОБА_9 03.06.2017 на користь ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в судовому засіданні 03.05.2018 заперечував проти задоволення позову, та пояснив суду, що здійснював посвідчення заповіту 14.06.2017 року на виїзді за місцем проживання ОСОБА_9, яка була хворою, але її поведінка була адекватною, думки та бажання щодо змісту заповіту та особи спадкоємця послідовними, чіткими та вільними, внаслідок чого у нього були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_9, на час укладення заповіту була позбавлена можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Просив закінчити розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Першої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи - Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності; в письмових поясненнях, адресованих суду зазначено, що державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 був складений і посвідчений 09.06.2017 заповіт від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 таГСинявського ОСОБА_10, відповідно до норм цивільного законодавства - ст.1247, ст.1248 ЦК України, Закону України «Про нотаріат». З пояснень вбачається, що 09.06.2017 року о 14 год. 00 хв. до неї звернулась ОСОБА_5 з проханням виїхати до хворої жінки до дому, так як вона не може пересуватися за межі своєї квартири, за адресою: АДРЕСА_1 для складання і посвідчення заповіту. В той же день о 14 год. 20 хв. нотаріус на автомобілі виїхала за вказаною адресою, де познайомилась з ОСОБА_9, яка висловила прохання скласти і посвідчити від її імені заповіт. Для складання заповіту ОСОБА_9 надала їй паспорт, ідентифікаційний номер. За наданим паспортом нотаріус пересвідчилась в цивільній дієздатності особи. Нотаріусом була проведена бесіда з заповідачем, було зясовано її стан здоровя, яка зазначила, що зможе підписати заповіт в напівсидячому стані, її самопочуття у день складання заповіту. Під час складання заповіту заповідач наголосила обовязково вказати її сина у заповіті ОСОБА_7 та сусідку ОСОБА_5, яку знала з дитинства та була вдячна за те, що остання разом зі своїми родичами піклувалась нею. Заповідач погодилась особисто підписати заповіт. Керуючись порядком вчинення нотаріальних дій, нотаріусом було власноручно складено заповіт, який був записаний на бланку НМО 046831 із зазначенням часу складання 14 год. 50 хв., а також адресу його складання: АДРЕСА_2. Після цього, ОСОБА_9 вголос самостійно прочитала текст заповіту і власноручно його підписала. В реєстр для реєстрації нотаріальних дій нотаріусом було внесено відповідний запис №2-340 про час, місце складання заповіту, прізвища, імя, по батькові заповідача, місце проживання, ідентифікаційний номер, паспорт за яким встановлено особу, зміст нотаріальної дії, місце її вчинення, номер спеціального бланку нотаріального документа. В цьому реєстрі ОСОБА_9 власноручно написала своє прізвище, ініціали, а також поставила свій оригінальний підпис. Нотаріус ОСОБА_11, в поясненнях стверджувала, що під час складання і посвідчення заповіту нею дотримано норми діючого цивільного законодавства і вимоги Закону України «Про нотаріат», у звязку з чим, просила відмовити в задоволенні позовних вимог (т.2, арк.с.12).

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 померла 14 червня 2017 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 758642 (т.1, арк.с.106).

Як вбачається з довідки про причину смерті №1230 від 15.06.2017 року ОСОБА_9 померла 14.06.2017 року; причина смерті: злоякісне новоутворення яєчника (т.1, арк. с.107).

Згідно довідки про склад сімї від 07 жовтня 2017 року, виданої на імя власника ОСОБА_9, в домовій книзі ОСББ «Вчитель 5», за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано двоє: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1,арк.с.67).

З довідки ОСББ «Вчитель 5» вбачається, що ОСОБА_9 постійно мешкала в кв. № 44 до дня смерті 14.06.2017 року. В квартирі № 44 зареєстровані: ОСОБА_9, ОСОБА_7 (т.1, арк..с.111).

Відповідно до заповіту, складеного 03 червня 2017 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_1 (т.1, арк.с.127, 131).

Відповідно до заповіту, складеного 09 червня 2017 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все її майно, де б воно не було та з чого б не складалось, все те що буде їй належати, всі майнові права та обовязки, що їй належать та будуть належати, заповідає ОСОБА_5 та ОСОБА_7, в рівних частинах кожному. А якщо ОСОБА_7 не прийме спадщину чи відмовиться від неї, то його частину спадщини ОСОБА_9 заповіла ОСОБА_5 (т.1, арк.с.125, 226).

Як вбачається з Журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса №01-26, 09.06.2017 року ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 було складено заповіт, нотаріальна дія вчинена поза приміщенням нотаріальної контори, у звязку з хворобою. Виклик нотаріуса здійснено ОСОБА_5 09.06.2017 о 14-00 год. (т.1, арк.с.230 -231).

Відповідно до реєстру для реєстрації нотаріальної дії 09 червня 2017 року ОСОБА_12 було складено заповіт, який посвідчений нотаріусом (т. 1, арк.с. 232-233).

Відповідно до заповіту, складеного 14 червня 2017 року ОСОБА_9 на випадок смерті зробила таке розпорядження: спадкоємцями всього свого майна, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, будь-яких майнових прав, а також, всього того, що згідно із законодавством може бути успадкованим, у повному обсязі, призначила: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. А якщо ОСОБА_7 не прийме спадщину чи відмовиться від неї, то його частину спадщини ОСОБА_9 заповіла ОСОБА_3. Оскільки за станом здоровя заповідач не мала можливості особисто прочитати текст заповіту уголос, за її дорученням, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними свідками, які за її особистим проханням були присутніми і при підписанні заповіту: ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8. Оскільки за станом здоровя заповідач не мала можливості власноручно підписати заповіт, на її прохання підписання заповіту за її дорученням здійснила ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_9 (т.1, арк.с.70,94,115, 145).

Відповідно до витягу з «Журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням якого є робоче місце приватного нотаріуса» про вчинення 14.06.2017 року поза приміщенням робочого місця приватного нотаріуса нотаріальної дії ОСОБА_16, 14.06.2017 року ОСОБА_15 зробила виклик нотаріуса до ОСОБА_9 для посвідчення заповіту, у звязку зі станом здоровя. Виїзд нотаріуса о 15.00 год., повернення нотаріуса до нотаріальної контори о 17.40 год. (т.1, арк.с.235,236).

Відповідно до ОСОБА_16 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, приватним нотаріусом ОСОБА_8 14.06.2017 року о 17.35 год. до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію заповіту. Заповідач ОСОБА_17 (т.1, арк.с.71,96).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, а тому, позивач, в силу ст. 12 ЦПК України, зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно розяснень, що викладені в Постанові №7 від 30.05.2008 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Діючими нормами ЦК не допускається формальне скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення.

Відповідно до положень ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 ЦК України.

Враховуючи зазначені норми, суд зауважує, що заповіт, складений ОСОБА_9 14.06.2017 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_7, скасовує заповіт, складений ОСОБА_9 09.06.2017 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_7, який у свою чергу скасовує заповіт, складений ОСОБА_9 03.06.2017 на користь ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За положенням ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-12-52 цього Кодексу.

З метою встановлення фактів, на які посилалась позивач у позовній заяві, та з урахуванням правової підстави звернення позивача до суду з позовною заявою - ч. 1 ст. 1257 ЦК України, судом було досліджено письмові докази.

Так, як вбачається з копії заповіту, складеного ОСОБА_9 09.06.2017 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (т.1, арк.с.125, 226), при його складенні були дотримані усі вимоги цивільного законодавства щодо форми та посвідчення заповіту.

Також, на підтвердження зазначеного, державний нотаріус Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори, яка посвідчувала зазначений заповіт, надаючи на адресу суду письмові пояснення, підтвердила, що заповіт від 09.06.2017 був складений і посвідчений відповідно до норм цивільного законодавства - ст.1247, ст.1248 ЦК України, Закону України «Про нотаріат» (т.2, арк.с.12).

Крім того, як вбачається з копії заповіту, складеного ОСОБА_9 14.06.2017 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (т.1, арк.с.70,94,115, 145), при його складенні також були дотримані усі вимоги цивільного законодавства щодо форми та посвідчення заповіту.

Також, на підтвердження зазначеного, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в судовому засіданні 03.05.2018 зазначав, що здійснював посвідчення заповіту 14.06.2017 року на виїзді за місцем проживання ОСОБА_9, яка була хворою, але її поведінка була адекватною, думки та бажання щодо змісту заповіту та особи спадкоємця послідовними, чіткими та вільними, внаслідок чого у нього були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_9, на час укладення заповіту була позбавлена можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, повинна була довести за допомогою належних доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-80 ЦПК України, зазначені нею обставини того, що заповіт від 09.06.2017 та від 14.06.2017 були складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, таких доказів вона не надала суду, чим не виконала вимоги ст.81 ЦПК України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Допитані в судовому засіданні свідки зазначили наступне.

Так, свідок ОСОБА_18, допитана в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою померлої ОСОБА_12, проживала в одному будинку з нею, вона на четвертому поверсі, а ОСОБА_12 на першому, знала, що вона хворіла; 14.06.2017 року, вона, будучи пенсіонером, у період часу з 14-00 до 18-00 години перебувала на вулиці біля свого будинку, враховуючи тривалий час її проживання у ньому, їй відомі всі мешканці цього будинку, тому, в цей період часу будь-яких сторонніх людей, які б входили до будинку або виходили, вона не бачила. Проте, суд критично відноситься до таких свідчень, її свідчення ставлять під сумнів достовірність і правдивість фактів, які були нею повідомлені в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_14, допитаний в судовому засіданні показав, що у нього є донька ОСОБА_15, яка одного дня йому повідомила про те, що її знайома ОСОБА_12 хвора та бажає скласти на її користь заповіт. У червні 2017 року до нього приїхала донька, яка попросила його, поїхати разом з нею до нотаріальної контори. Підїхавши до нотаріальної контори, донька вийшла та повернулась разом із нотаріусом чоловіком, з яким вони разом поїхали до ОСОБА_12 до дому. Зайшовши до квартири, побачили, що ОСОБА_12 лежить на ліжку; був присутній ще один чоловік, якого він не знав. Йому запропонували прочитати заповіт, що він і зробив, а потім засвідчив його власноручним підписом. Після підписання заповіту, він, разом з донькою і нотаріусом уїхали. Зазначив, що через давність подій та свій похилий вік багато не памятає; йому також не відомо, чому померла не могла сама читати та підписати заповіт; сама процедура нотаріального посвідчення йому також не відома. З урахуванням зазначеного, суд частково приймає до уваги покази свідка ОСОБА_14 в частині форми посвідчення заповіту, а в іншій відкидає, враховуючи вік свідка, його юридичну необізнаність в нотаріальній справі та давність подій.

Що стосується інших свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_13, клопотання про виклик і допит яких було заявлено як позивачем, так і відповідачем, останні неодноразово викликались судом в судове засідання, проте, до суду не зявились, завчасно суд не повідомляли про неможливість прибуття у судове засідання або можливість їх участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що передбачено ч.3 ст.69 ЦПК України, у звязку з чим, зазначене було розцінено судом як зловживання процесуальними правами, та за клопотанням відповідача, судом була прийнята відмова від допиту зазначених осіб у якості свідків в судовому засіданні.

Аналізуючи посилання позивача в позовній заяві на відсутність у заповідача фізичної вади, хвороби, або будь-яких інших поважних причин, суд зазначає наступне.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно з ч.1 ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до вимог п. 1.11 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка.

Слід зауважити, що діючим законодавством на нотаріуса не покладено обовязку встановлювати діагноз захворювання, а вимагається перевірка цивільної дієздатності заповідувача, свідків, а в разі необхідності зазначення в заповіті факту неможливості заповідача підписати заповіт власноручно.

Також, суд зауважує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження відсутності волевиявлення заповідача, або ж нерозуміння нею значення своїх дій чи неможливість ними керувати при складенні заповітів від 09.06.2017 та від 14.06.2017, чим було не виконано вимоги частин 1,2,3 ст.12 ЦПК України, згідно яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а тому, суд виходить із недоведеності позовних вимог за ч.1 ст.1257 ЦК України.

Інші посилання позивача, її представника є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилаються останні, не ґрунтуються на законі.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,12,13,76-82,141,258,259,263-265,273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи Перша Дніпровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання заповітів недійсними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар