АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/3183/16-ц Головуючий суддя І інстанції Сілантьєва Е. Є.
Провадження № 22-ц/790/396/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 645/3138/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Комінтернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про оспорювання батьківства, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2017 року у складі судді Сілантьєвої Е.Є., -

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що з 29 серпня 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (на підставі свідоцтва від 30 червня 2017 року прізвище змінено на ОСОБА_2О.), який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 10 травня 2016 року. 21 лютого 2015 року відповідач народила сина ОСОБА_4, до актового запису про народження якого внесено відомості про нього як батька дитини. Посилаючись на те, що перебуваючи у пологовому будинку, ОСОБА_2 відмовилась надати медичному персоналу зразок крові дитини для визначення групи, крім того, існують також інші обставини, які викликають сумніві в його батьківстві, ОСОБА_1 просив виключити з актового запису № 209 від 12 березня 2015 року, вчиненого Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про народження ОСОБА_5 відомості про нього, як батька дитини.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Фрунзенського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що з 29 серпня 2014 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 10 травня 2016 року.

21 лютого 2015 року народився ОСОБА_5, батьком якого відповідно до свідоцтва про народження, виданого 12 березня 2015 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, є позивач ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його кровного споріднення з дитиною, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого ним позову.

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини.

Отже, законом встановлено презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка.

Приписами ст. 133 СК України визначено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року за клопотанням позивача у справі було призначено молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року провадження у справі за клопотанням ОСОБА_1 відновлено у зв'язку з неможливістю оплати судової експертизи.

Згідно з висновками експертизи № 353 від 23 листопада 2015 року, проведеної судово-медичним експертом імунологом відділення судово-медичної генетичної ідентифікації «Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_6, яку було проведено у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 становить 99,99%.

Оскільки жодних доказів на підтвердження відсутності кровного споріднення з дитиною позивач не надав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

В судові засідання, призначені на 10 квітня, 08 травня та 22 травня 2018 року позивач та його представник не зявились, заявлене раніше клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи не підтримали.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для його скасування.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий Р.М.Піддубний

Судді А.В.Котелевець

ОСОБА_7