Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2018 Справа №607/533/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 11 січня 2018 року предявила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у зареєстрованому із відповідачем шлюбі народився син ОСОБА_4. Відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обовязок з утримання неповнолітнього сина , хоча спроможний це робити, оскільки , працюючи за кордоному Польській Республіці , має , хоча мінливий у розмірі, але постійний дохід . При цьому, вона невзмозі самостійно надавати неповнолітній дитині належне матеріальне утримання, оскільки малолітньому сину необхідне постійне лікування ,тому просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно.

Позивач ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, однак її представник адвокат ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони вступили у зареєстрований шлюб 07 вересня 2013 року, про що складено актовий запис за №1559 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції .

Від шлюбу сторін 31 січня 2014 року народився син ОСОБА_5, про що складено актовий запис за №279 від 05 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції , яким 05 лютого 2014 року видано Свідоцтво про народження серії І-ИД №191641.

Відповідно із Довідкою № 59 від 10 січня 2018 року , виданою директором Приватного підприємства «ТернопільКомСервіс» - неповнолітній ОСОБА_5 проживає без реєстрації на проспекті Злуки, 25/89 у м. Тернополі, разом із матір»ю ОСОБА_1 зареєстрованою за вказаною адресою.

Також, відповідно із Довідкою № 589 від 23 лютого 2018 року , виданою директором Приватного підприємства «ТернопільКомСервіс» - позивач ОСОБА_1 згідно із записом трудовій книжці №АХ 639194 звільнена за наказом №100-ос від 21 серпня 2012 року та не працює по даний час .

Згідно Інформаційної карти ТОВ «Варшавський медичний центр» (номер головної книги 1171, Варшава, 25.09. 2016 ) 25 вересня 2016 року ОСОБА_5 ,24 вересня 2016 року проведена операція мошонкової гіпоспадії з реконструкцією сечовивідного каналу,пластикою крайньої плоті і мошонки . Вартість операції становила 2500 євро.

Відповідно до Виписного епікризу № 14555 виданого13 грудня 2017 року завідувачем хірургічного відділу Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні- неповнолітньому ОСОБА_5 в терміновому порядку 04 грудня 2017 року під загальним знечулення проведена операція з приводу гострого захворювання органів лівої половини калитки.

Згідно із Консультативною картою заступника головного лікаря та уролога поліклінічного відділу Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні від 19 березня 2018 року - неповнолітньому сину сторін ОСОБА_5 у зв»язку із діагнозом членокалиткова гіпоспадія рекомендоване планове оперативне лікування.

Як убачається із долучених до матеріалів справи копій квитанцій, позивач ОСОБА_1 несе усі витрати по оплаті лікування малолітнього сина ОСОБА_4.

Натомість відповідач ОСОБА_2 маючи змогу (за своїм станом здоров"я, матеріальним становищем, не маючи утриманців ), коштів на неповнолітнього сина не надає.

Судом установлено, що неповнолітня дитина сторін проживає разом із позивачкою та перебуває повністю на утриманні матері (позивачки) ОСОБА_1

Натомість , відповідач проживаючи окремо, маючи мінливі заробітки, не приймає жодної участі у матеріальному утриманні дитини.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Натомість позивачка ОСОБА_1 у повному обсязі надає матеріальне утримання неповнолітньому сину ОСОБА_4 і фактично одноособово несе батьківські обовязки обох сторін .

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідачем не надано, будь-яких доказів щодо того, що він за станом здоров"я чи майновим становищем не може надавати утримання своєму неповнолітньому сину, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265,268, 280, 282, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянина України серії НЮ№073285 від 12 січня 2006 року ) на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 740,80 гривень.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного рішення суду 21 травня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_8