Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Чуб Н.С., Сіренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, Гаражно-будівельний кооператив «Лівобережний-1» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за нею право власності на 5/8 частини гаражного боксу НОМЕР_2, що розташований в ГБК «Лівобережний-1», що знаходиться на вул. Челябінській, 2 в м. Києві, в порядку спадкування за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, спадкодавець залишив заповіт, за яким заповів всю належну йому частку гаражного боксу НОМЕР_2, що розташований в ГБК «Лівобережний - 1», що знаходиться на вулиці Челябінській, 2 в м. Києві на користь своєї доньки - її. 20 січня 2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю., було заведено спадкову справу 2/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю. від 30.11.2017 № 306/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна її батька ОСОБА_4, а саме на частку гаражного боксу НОМЕР_2 в ГБК «Лівобережний -1», що знаходиться на вулиці Челябінській. 2 в м. Києві, у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів. Так, 15 червня 1974 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_4 Згідно договору купівлі-продажу від 21 серпня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 3783 ОСОБА_6 придбала гаражний бокс НОМЕР_2 в ГБК «Лівобережний-1», що знаходиться на вул. Челябінській, 2 в м. Києві. Після смерті ОСОБА_6, 26 червня 2012 року її син - ОСОБА_3 звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 Листом Десятої Київської державної нотаріальної контори від 03 серпня 2012 року № 3628/02-14 ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим останній був змушений звернутись до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про визнання об'єктів нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року № 22-ц/796/1865/2014 визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, зокрема на 3/8 частини гаражного боксу НОМЕР_2 площею 18,00 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, вул. Челябінська 2. В рішенні від 27 лютого 2014 року судом апеляційної інстанції встановлено, що гаражний бокс НОМЕР_2 у ГБК «Лівобережний-1» був набутий подружжям за час шлюбу, тому вказане майно на час смерті ОСОБА_6 відповідно до ст. 60 СК України, ст. 22 КпШС України належало ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності подружжя. Крім того, в рішенні № 22-ц/796/1865/2014 апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4 був непрацездатною особою та відповідно до ст. 1241 ЦК України мав право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилася після померлої ОСОБА_6, зокрема на 1/8 частину гаражного боксу НОМЕР_2 та відповідно до положень ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Тобто, після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_4 став власником 5/8 частин гаражного боксу НОМЕР_2 на праві спільної часткової власності з ОСОБА_3 За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому нерухоме майно відповідно до норм чинного законодавства. Згідно інформаційної довідки КП КМР КМБТІ від 14 лютого 2017 року ГЖ-2017 № 267, гаражний бокс НОМЕР_2 у ГБК «Лівобережний-1» на праві власності зареєстрований на ім'я ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання без участі позивача та її представника, позивач свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Уповноважений представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явилася, подала до суду відзив, в якому просила здійснювати розгляд справи без представника, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, подала до суду письмові пояснення щодо позовної заяви, в яких просив розглянути справу за відсутності представника за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Третя особа ОСОБА_9, представника третьої особи Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний-1» в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_10, батьками якої були записані - ОСОБА_4 та ОСОБА_11 (а.с. 8).

15 червня 1974 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 (а.с. 4).

21 серпня 1997 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу гаража, відповідно до умов якого ОСОБА_6 купила належний ОСОБА_13 на праві власності цегляно-бетоний гаражний бокс НОМЕР_2 в цілому ГБУ «Лівобережний-1», площею 18,00 кв.м., який розташований в місті Києві за адресою: Дніпровський район, вул. Челябінська, буд. 2 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10).

За час свого життя ОСОБА_4 склав заповіт від 11 липня 2014 року, за яким всю належну йому на праві приватної власності частку гаражного боксу НОМЕР_2, що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ (Дніпровський район), вул. Челябінська, 2, заповів дочці - ОСОБА_1 (а.с. 12-13).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю. від 30 листопада 2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна її батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: на частку гаражного боксу НОМЕР_2 в ГБК «Лівобережний-1», що знаходиться на вулиці Челябінській, 2 в місті Києві, у зв'язку з відсутністю документів в підтвердження належності спадкодавцеві ОСОБА_4 частки вказаного гаражного боксу (а.с. 9).

Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно інформаційної довідки від 14 лютого 2017 року, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради Київським міським бюро технічної інвентаризації, гаражний бокс НОМЕР_2 в ГБК «Лівобережний-1» по вул. Челябінській, 2 на праві власності зареєстрований на ім'я ОСОБА_6

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року, за ОСОБА_3 було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла в місті Києві ІНФОРМАЦІЯ_5 на наступне майно: 3/8 частини квартири АДРЕСА_1; 3/8 частин гаражного боксу НОМЕР_2, площею 18,00 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Челябінська, № 2; 3/8 частини гаражного боксу НОМЕР_4, площею 18,00 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Челябінська, № 2; 3/8 частини гаражного боксу НОМЕР_3, площею 18,10 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Челябінська, № 2.

Цим же рішенням встановлено, що гаражний бокс НОМЕР_2 у ГБК «Лівобережний-1» був набути подружжям ОСОБА_6 за час шлюбу, вказане майно на час смерті ОСОБА_6 відповідно до ст. 60 СК України, ст. 22 КпШС України належало ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності подружжя. Відтак, до складу спадщини, яка відкрилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 увійшла ? частка гаражного боксу НОМЕР_2 у ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, 2. Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 також має право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 квітня 2014 року, ОСОБА_3 на підставі вказаного рішення Апеляційного суду м. Києва було здійснено державну реєстрацію його права власності на 3/8 частки гаражного боксу НОМЕР_2 в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, буд. 2 (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Таким чином, з викладеного вбачається, що гаражний бокс НОМЕР_2 в ГБК «Лівобережний-1» за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, буд. 2 належав ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності подружжя, проте право власності ОСОБА_4 за час свого життя зареєстровано на своє ім'я в порядку спадкування не було, у зв'язку з чим вказаний об'єкт майна є об'єктом права спадкування після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина 1 та 2).

При здійснення своїх прав особа зобов'язана утриматись від дій, які могли б порушувати права інших осіб. (частина 2 статті 13 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України).

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, Гаражно-будівельний кооператив «Лівобережний-1» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 15, 328, 1216, 1218, 1223, 1261 Цивільного кодексу, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, п. ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 209, 210, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, Гаражно-будівельний кооператив «Лівобережний-1» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Київ, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 5/8 частини гаражного боксу НОМЕР_2, що розташований в ГБК «Лівобережений-1» за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, буд. 2 в м. Києві, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: