АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 676/6006/17
Провадження № 22-ц/792/804/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), П'єнти І.В., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Задвірний В.І.

за участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/6006/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2018 року в складі судді Шевцової Л.М. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2016 року ПАТ Банк «ТРАСТ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» Кухарева В.В. звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» заборгованість за договором про відкриття рахунку № R221.0087455 від 15 серпня 2016 року, що утворилась в результаті помилкового отримання та не повернення коштів, як відшкодування коштів за вкладами в сумі 15984 грн., стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» документально підтверджені судові витрати.

В обґрунтування позову вказував, що 15 серпня 2016 року між ПАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_5 був укладений змішаний договір № R221.0087455, який містить елементи : 1. Договору банківського рахунку фізичної особи про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки; 2. Кредитного договору, в рамках якого відкрито кредитний ліміт у вигляді відновлювальної кредитної лінії; 3. Договору про використання системи «Інтернет-Банкінг». ПАТ Банк «ТРАСТ» акцептував заяву-опитувальник ОСОБА_5 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки від 15 серпня 2016 року чим було укладеного договір про відкриття рахунку та відкрито відповідачу рахунок НОМЕР_1.

В подальшому на підставі рішення правління НБУ від 6 грудня 2016 року № 468-рш/БТ було прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Банк ________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Шевцова Л.М. Провадження № 22-ц/792/804/18

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 19, 27

«Траст». 30 грудня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» було прийнято рішення № 3085 про початок ліквідації ПАТ Банк «Траст» та делеговано повноваження ліквідатора банку. 3 січня 2017 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплати коштів вкладникам банку.

Станом на 6 грудня 2016 року на рахунках ОСОБА_5 обліковувались кошти в сумі 20253 грн. 46 коп. Тому відповідача було включено в список ФГВФО на виплату цих коштів, Однак, 7 грудня 2016 року по рахунку відповідача відбулося списання коштів в сумі 15984 грн. Отже, фактично відповідачу належало до отримання 4269 грн. 46 коп. Проте, в дійсності на рахунок ОСОБА_5 помилково надійшло 20253 грн.46 коп., які він і отримав. В порядку досудового врегулювання спору, відповідачу були направлені вимоги про повернення коштів. Однак вимоги було проігноровані.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2018 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ Банк «ТРАСТ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» Кухарева В.В. просить скасувати вказане рішення суду, прийняти постанову якою задоволити позовні вимоги, в тому числі стягнути з відповідача на його користь документально підтверджені судові витрати в сумі 4000 грн.. понесені у зв'язком з розглядом справи, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про недоведеність позовних вимог. Зокрема, суд вказує, що позивач не надав доказів, що отримані ОСОБА_5 кошти є власністю банку та надміру йому сплачені, а не є власними коштами відповідача. Також позивач не надав банківську виписку по рахунку в тарифі «Скарбничка», в тому числі разом із надходженнями від 7 грудня 2016 року, які, на думку суду, були включені в розрахунок гарантованих сум з грубими помилками при їх обрахунку. Апелянт вказує, що такі висновки суду є хибними, а судом не досліджено положення п. 5.1.4. та п. 5.1.1. умов відкриття та обслуговування поточного рахунку. Вважає помилковим звинувачення у ненаданні виписки по рахунку «Скарбничка», оскільки ухвала суду про витребовування цього доказу була адресована третій особі. Тобто, обов'язок надання цього доказу не був покладений на позивача. При цьому, апелянт звертає увагу, що рахунок «Скарбничка» не є предметом спору. Спірними є операції по рахунку НОМЕР_1 по продукту «КартаEasyPay», що не було досліджено судом. Також є помилковими та суперечать положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» висновки суду, що позивач не мав права звернення до суду.

ОСОБА_5, не погоджуючись з апеляційною скаргою, вважає, що позивач пропустив строк апеляційного оскарження, тому не мав права подавати апеляційну скаргу, а рішення суду вважає законним і обґрунтованим. Вказує, що подачею позову, позивач намагається оспорити зроблений ним розрахунок, який ним же був наданий Фонду, при цьому ставить вимогу про повернення коштів, які він не виплачував і які йому не належать.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 15 серпня 2016 року позивач - банк отримав від ОСОБА_5 пропозицію про укладення з ним змішаного договору № R221.0087455. Підписанням заяви-опитувальника відповідач підтвердив, що ознайомлений та зобов'язується неухильно дотримуватись умов, зазначених в документах, які розуміє та з якими повністю згодний. Підписанням вказаної заяви-опитувальника на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки від 15 серпня 2016 року між сторонами було укладено договір про відкриття рахунку та відкрито відповідачеві депозитний рахунок НОМЕР_1 в ПАТ Банк «ТРАСТ».

В грудні 2016 року ПАТ Банк «ТРАСТ» було віднесено до категорії неплатоспроможних і прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

На підставі цього рішення розпочато процедуру виведення ПАТ Банк «ТРАСТ» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць. В грудні 2013 року розпочато процедуру його ліквідації. В січні 2017 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплати коштів вкладникам ПАТ Банк «ТРАСТ». Для отримання коштів вкладники банку з 04 січня 2017 року по 15 лютого 2017 року мали змогу звернутися до установ банків-агентів Фонду. Перелік банків-агентів, що здійснюють виплату коштів, наведено у таблиці, що розміщувалася на сайті Фонду. Всі залишки коштів по рахункам фіксуються на кінець дня, а саме 6.12.2016 року.

Станом на 6 грудня 2016 року на рахунках ОСОБА_5 обліковувались кошти в сумі 20253 грн. 46 коп., саме тому банк включив ОСОБА_5 в список на ФГВФО на виплату 20253 грн. 46 коп. готівкових коштів. Разом з тим, 07.12.2017 року по рахунку відповідача № НОМЕР_2 відбулося списання коштів у сумі 15984 грн. («Списание за покупку в РОS (domestsc), 06.12.2016 г. 00 ч.00 мин., RВA IPAY P2P 1,25005, UAH.083210»).

4 січня 2017 року ОСОБА_5 отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20253 грн. 46 коп. в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» по трьох банківських рахунках, що були відкриті на його ім'я в установі банку позивача та були переказані Фондом на інші спеціальні рахунки, відкриті відповідачу - для вкладників ПАТ Банк «ТРАСТ» в порядку, визначеному законом, а не на раніше діючі рахунки в ПАТ Банк «ТРАСТ», в ПАТ «Кредобанк» за квитанціями на суму відповідно: 15992 грн. 60 грн., 1803 грн. 51 коп., 2457 грн. 35 коп., що додані до матеріалів справи.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути саме на його користь як безпідставно набуті кошти в сумі 15984 грн. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язаний приймати і зараховувати на рахунки, відкриті клієнту (володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати інші операції за рахунком

Відповідно до 1.3 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. Отже кошти, переказані на рахунок отримувача стають його власністю з дати валютування, а банк в свою чергу виконує функції обслуговування банківського рахунку, і не є набувачем цих коштів.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, а також розробленим на підставі та у відповідності до нього Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 р. №14 з подальшими змінами та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 року за №1548/21860.

Як вбачається з позовної заяви, на підставі постанови правління Національного банку України від 6 грудня 2016 року №468-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства ПАТ Банк «ТРАСТ» до категорії неплатоспроможних» було розпочато процедуру виведення банку з ринку.

Постанова була оприлюднена лише 7.12.2016 року шляхом виставлення цієї інформації на офіційному веб-сайті Національного банку України, до клієнтів банку в установлений спосіб не доводилась, в засобах масової інформації не повідомлялась. А тому, виходячи з принципу дії нормативно-правових актів в часі просторі, не може вважатись початком процедури виведення банку з ринку дата 6 грудня 2016 року.

Таким чином, 7 грудня 2016 року є днем початку процедури виведення ПАТ» Банк Траст» з ринку і діяльність банку з цього часу здійснюється у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно ст. 26 цього ж Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.36 Закону мають бути виплаченими кошти в т.ч. за договорами банківського рахунку вкладників, строк дії яких не закінчився.

Порядок нарахування гарантованої суми регламентовано Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 року за №1548/21860.

За нормами розділу 1 п. 3 Положення Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. П. 7 розділу 1 Положення зазначається, що гарантовані суми виплачуються також вкладникам за договорами банківського рахунку.

У відповідності до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За конструкцією правових норм зазначеної статті ЦК України безпідставно набуте майно підлягає поверненню саме власнику майна (потерпілому), з власності якого вибуло дане майно.

Отже з врахуванням викладених правових норм, обставин справи слід прийти до висновку, що грошові кошти ОСОБА_5 в сумі 20253 грн. 46 коп. були виплачені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», шляхом переказу на спеціальні рахунки, відкриті відповідачу в ПАТ «Кредобанк» за рахунок коштів саме Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як самостійної юридичної особи, уповноваженої Законом виплачувати вкладникам неплатоспроможних банків їх вклади, а не за кошти позивача, і саме кошти, які були власністю Фонду, перейшли у власність відповідача

За таких обставин саме у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на теперішній час наявне право на звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів в разі доведеності таких вимог, а не у позивача.

При цьому суд не бере до уваги пояснення представника позивача, що після виплати вищевказаних грошових коштів відповідачу у Фонда виникло право вимагати від банку відшкодування цих виплат, чим порушуються права банку.

На даний час банк не відшкодував Фонду сплачені ним грошові кошти відповідачу, отже на теперішній час банк не поніс ніяких збитків та відповідач не набув право власності саме на грошові кошти банку. Лише після відшкодування банком Фонду сплачених відповідачу грошових коштів по вкладу у банку може виникнути право на звернення до відповідача з вимогою щодо відшкодування понесених ним витрат.

У відповідності до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорення та має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу.

Таким чином колегія суддів вважає, що на теперішній час права позивача отриманням ОСОБА_5 за рахунок коштів Фонду 20253 грн. 46 коп. ніяким чином не порушуються та не потребують захисту в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги, що позивач має права звернення до суду, оскільки його права діями ОСОБА_5 при отриманні грошових коштів порушені слід відхилити, оскільки вказані доводи апелянта спростовуються вищенаведеними, встановленими судом, обставинами справи та нормами чинного законодавства.

З огляду на висновок суду про безпідставність позовних вимог позивача через відсутність порушення його прав відповідачем, суд не приймає до уваги інші доводи апелянта.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2018 року.

Судді: (підпис) А.М. Костенко

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І. Ярмолюк

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко