Справа № 444/1949/16 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/2290/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника позивача ПАТ "Укрзалізниця" Кінцак С.Б., представника відповідача Малехівської сільської ради Савочка Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року у справі за позовом ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_6, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Жовківському районі про визнання незаконним та скасування рішення Малехівської сільської ради, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2016 року позивач, ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулася в суд з позовом до відповідача - 1 Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, відповідача - 2 ОСОБА_6, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Жовківському районі про визнання незаконним та скасування рішення Малехівської сільської ради, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, просить визнати незаконним та скасувати рішення Малехівської сільської ради Жовківського району від 27.02.2008 року № 10 "Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для ОЖБ, ГС та ОСГ громадянам згідно поданих заяв" в частині передачі ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки, площею 0,1499 га за адресою АДРЕСА_1; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_6 Управлінням Держкомзему у Жовківському районі Львівської області на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 0,1499 га.; зобов'язати відділ Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування; зобов'язати Відповідача-2- усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ПАТ "Укрзалізниця", а саме: звільнити зайняту земельну ділянку в межах Малехівської сільської ради на 20 км+52м-20км+63м перегону Рудно-Підбірці та демонтувати огорожу, яка розміщена на цій земельній ділянці.

Свої позовні вимоги ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" мотивує тим, що під час інвентаризації земель смуги відведення виробничого структурного підрозділу "Кам'янка-Бузька дистанція колії" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" виявлено, що за напрямком Рудно - Підбірці в адміністративних межах с. Малехів та смуги відведення залізниці поблизу залізничного полотна знаходиться земельна ділянка ОСОБА_6, тоді як ширина смуги відведення залізниці на 20 км +52м - 20 км+63м перегону Рудно - Підбірці становить 20 м від осі колії.

Вказана земельна ділянка загальною площею 0,6688 га за кадастровим номером НОМЕР_2 та площею 0,1499 та надані Відповідачу-2 рішенням Малехівської сільської ради Жовківського району від 27.02.2008 №10.

Вважає це рішення Малехівської сільської ради таким, що порушує право Залізниці на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, прийнятим із перевищення наданих повноважень, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню з наступних підстав.

Вказана земельна ділянка знаходяться у смузі відведення залізниці, належить до земель залізничного транспорту, перебуває в користуванні ПАТ "Укрзалізниця" та закріплена за регіональною філією "Львівська залізниця", що підтверджується "Планом границ полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской железной дороги», який було виготовлено у 1962 році.

Положеннями Земельного кодексу України та Законів України "Про транспорт" і "Про залізничний транспорт" встановлено, що всі землі під залізничним полотном та його облаштуванням, спорудами та ін. є землями залізничного транспорту, тому землями залізниць слід вважати земельні ділянки, надані залізниці, а не тільки земельні ділянки, які прилягають до залізничного полотна.

Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, створення належних умов для безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту.

Отже, правовий статус земель залізничного транспорту визначений законом і не може бути змінений в будь-який інший спосіб, аніж відповідно до закону.

Відповідно до норм законодавства, яке діяло під час облаштування залізничного полотна та смуги відведення ("Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода", затверджена Міністерством шляхів сполучення СРСР 01.11.1955; "Положение о землях предоставленных транспорту", затверджене Постановою РНК СССР 07.02.1933; інші нормативні акти та будівельні норми) вимоги щодо виготовлення та отримання державного акта не передбачалося, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п.54, 55 "Общих начал землепользования и землеустройства" (Постанова ЦВК СРСР від 15.12.1928).

Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно з вищезазначеними нормативними актами.

Ці обставини підтверджуються також і п.2 Положення про землі транспорту, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року № 24, де зазначено, що "размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией".

Надалі, після змін у законодавстві та введення інституту державних актів у земельних кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки у разі їхнього відведення та не стосувалися наявних земель, що перебували в користуванні.

Проте, всупереч вищезазначеному, спірна земельна ділянка була передана у власність, тоді коли залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельних ділянок, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та не надавала погодження на вилучення земельних ділянок з постійного землекористування.

Малехівська сільська рада під час прийняття оскаржуваного рішення порушила також норми п. б ч. 4 ст. 84 ЗК України, який зазначає, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під державними залізницями. ПАТ "Укрзалізниця" є юридичною особою (господарським товариством), утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", Постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"; 100 відсотків акцій його закріплюються в державній власності. ПАТ "Укрзалізниця" утворене на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, його майно залізниці є державною власністю і закріплене за ним на праві повного господарського відання, а отже Малехівська сільська рада не мала правових підстав приймати оспорюване рішення порушуючи право землекористування залізниці.

Відповідно до п. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання в користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Кодексом.

Відповідно до п. 2 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до п. 10 ст. 149 ЗК України у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. Оскільки спір між сторонами щодо надання згоди позивача на вилучення земельної ділянки з метою її передачі у власність відповідачу-2 не вирішувався, то вважають що відсутні підстави для прийняття Малехівською сільською радою рішення про надання земельної ділянки Відповідачу-2.

Згідно з п. 5 Постанови Верховної Ради України від 18.12.1990 року № 562 "Про порядок введення в дію Земельного кодексу України" громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" (із змінами від 17.02.2004 року) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності чи право користування землею.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року у справі № 5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди визнані неконституційними.

Земельна ділянка, якою користується Відповідач-2, є сформованою, і відомості про неї, внесені до Державного земельного кадастру, були вихідними даними під час інвентаризації земельної ділянки.

Під час подання позову Залізниця використовувала відомості, що містяться в технічній документації із землеустрою, що була сформована відповідно до вимог законодавства України.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державний земельний кадастр" в разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відомості про землі, їх власників та користувачів вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до підпунктів 1-16 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок), ведення якого згідно з п.4 Порядку здійснює Держгеокадастр України та його територіальні органи.

Відповідно до п.п. 60-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Таким чином, чинне законодавство не передбачає скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, запису в Поземельній книзі щодо права власності на земельну ділянку, яка не сформована як об'єкт цивільних прав, площа та межі якої не визначені та відсутня інформація про неї у Державному земельному кадастрі. Тобто неможливо скасовувати частково реєстрацію земельної ділянки, а отже і правовстановлюючого документа, на підставі якого вона перебуває у власності відповідача, а саме оскаржуваного рішення Малехівської сільської ради, оскільки прийняттям цього рішення порушено право землекористування Залізниці, а тому таке право може бути відновлено саме шляхом визнання оскаржуваного рішення незаконним та його скасування.

Зазначає, що, комісією в складі працівників Кам'янка-Бузької дистанції колії, а саме головним інженером Батюк В.Б., інженером - землевпорядником Приставською О.В. та старшим шляховим майстром Скучинським С.О. під час обстеження земель смуги відведення виробничого структурного підрозділу "Кам'янка-Бузька дистанція колії" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" в адміністративних межах с. Малехів виявлено, що за напрямком Рудно - Підбірці на відстані 15 м. від осі головної колії знаходиться земельна ділянка огороджена сіткою, і яка належить ОСОБА_6, тоді як ширина смуги відведення залізниці на 20км+52м - 20км+63м перегону Рудно - Підбірці становить 20 м від осі колії. В результаті прийняття Малехівською сільською радою Жовківського району Львівської області рішення №10 від 27.02.2008 року порушено право Залізниці на землекористування у розмірах визначених Планом смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах с.Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 17 км+200м до 20 км+544 м, який розроблено проектною організацією Дорпроект Південно-Західної залізниці у 1962 році, і за яку Залізниця здійснює сплату земельного податку. Залізниця в обґрунтуванні позовних вимог зазначає також про належність спірної земельної ділянки до земель державної власності, як земель під державними залізницями. У редакції Земельного кодексу України, що діяла станом на момент видачі державного акту Відповідачу-2, а саме: 09.12.2010 року відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникало з моменту державної реєстрації цього права. А згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується у т.ч. державним актом. Видача Відповідачу-2 державного акту на земельну ділянку смуги відведення залізниці також порушує право Залізниці на користування нею. У зв'язку із чим позивач звернувся до суду.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року в задоволенні позову ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця". Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що ними надано належні докази в підтвердження своїх заявлених позовних вимог. Також вважає рішення Малехівської сільської ради незаконним, оскільки таке суперечить чинному законодавству, прийняте з перевищенням наданих повноважень, що порушує право Залізниці на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху. В апеляційній скарзі просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог. Також просить вирішити питання судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до норм ЦПК України в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ст. ст.11,59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України в чинній редакції, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_6, яка проживає в АДРЕСА_1 і на підставі рішення Малехівської сільської ради 17 сесії 5 скликання № 10 від 27.02.2008 року є власником земельної ділянки площею 0, 1499 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Із акту обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року вбачається, що комісія в складі голови комісії - головного інженера ВП "Кам'янка-Бузької дистанція колії" Батюка В.Б., членів комісії - інженера-землевпорядника Приставською О.В. та старшого шляхового майстра Скучинського С.О. здійснила обстеження земельної ділянки в межах населеного пункту на території Малехівської сільської ради, де виявила на 20км+52м - 20км+63м перегону Рудно - Підбірці за ходом кілометрів з правої сторони від осі головної колії на відстані 15 метрів знаходиться земельна ділянка огороджена сіткою. Адреса земельної ділянки: с. Малехів, АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_6. Є ознаки використання земельної ділянки. При комісійному обстеженні користувались технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 17,1368 га Державному територіально-галузевому об'єднанню «Львівська залізниця» під існуючими об'єктами залізничного транспорту за напрямком "Рудно-Підбірці" від 17 км + 200 м до 20 км + 544 м в адміністративних межах с. Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області. Смуга відведення залізниці згідно даних матеріалів становить 20 м. Площа перекриття із суміжним землевласником становить 0,0030 га.

Із довідки про сплату земельного податку відокремленого підрозділу "Кам'янка-Бузька дистанція колії" державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" № 669 від 20.11.2015 року вбачається, що ВП "Кам'янка-Бузька дистанція колії" ДТГО "Львівська залізниця" повідомляє, що згідно податкової декларації плати за землю по Малехівській сільській раді Жовківського району Львівської області числиться земельна ділянка площею 14,2 га, за яку проведено нарахування і плату земельного податку: 2014 р. нараховано - 28108, 90 грн., сплачено - 28108, 90 грн., 2015 р. нараховано - 35109, 50 грн., станом на 20.11.2015 р. сплачено - 26332, 11 грн.

Із копії рішення № 10 від 27.02.2008 року ХVІІ сесії п'ятого демократичного скликання Малехівської сільської ради Жовківського району "Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для ОЖБ, ГС та ОСГ громадянам згідно поданих заяв" вбачається, що вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 (0,1499 га).

Із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.09.2016 року № 1189 вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Із рішення № 13 від 23.12.2014 року Малехівської сільської ради Жовківського району ХХХІХ сесії шостого демократичного скликання "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО "Львівська залізниця" вбачається, що вирішено надати дозвіл Державному територіально-галузевому об'єднанню "Львівська залізниця" на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки у постійне користування ДТГО "Львівська залізниця" в межах населенного пункту Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області; Державному територіально-галузевому об'єднанню "Львівська залізниця" звернутися у відповідну сертифіковану землевпорядну організацію для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки у постійне користування в межах населеного пункту Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області; виготовлений та погоджений технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки у постійне користування ДТГО "Львівська залізниця" в межах населеного пункту Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області подати на затвердження Малехівській сільської раді.

Із довідки Малехівської сільської ради Жовківського району від 04.11.2016 року № 1476, виданої гр. ОСОБА_6 вбачається, що відповідно до погосподарського обліку с. Малехів 1974 - 1976 року (погосподарська книга №2 на 1974 р., 1975 р., 1976 р., особистий рахунок НОМЕР_3, с. 68-69) за домогосподарством по АДРЕСА_1) обліковувалось: всього землі, що знаходилась в користуванні господарства - 0,25 га; землі біля будинку - 0.15 га; жилий будинок - 1920 року забудови.

Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_5 вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6.

Із копії реєстраційного посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.10.2000 року ЛОДК БТІ та ЕО вбачається, що жилий будинок розташований в АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за ОСОБА_6 на праві особистої власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Жовківською державною нотаріальною конторою 03.10.2000 року.

Із довідки Малехівської сільської ради Жовківського району від 16.11.2016 року № 1574/02-19, виданої гр. ОСОБА_6 вбачається, що згідно книги обліку сплати земельного податку за використання землі на території Малехівської сільської ради, за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, площею 0,1500 га, було сплачено земельний податок за період з 1999 р. по 2009 р. З 2010 року земельний податок не сплачувався, оскільки землекористувач звільнений від сплати земельного податку, є пенсіонером.

Із довідки Малехівської сільської ради Жовківського району від 26.12.2016 року № 1863/02-19 вбачається, що дорога по вул. Л Українки в с. Малехів, Жовківського району Львівської області перебуває на балансі Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області. У 2015 році на замовлення Малехівської сільської ради та на підставі проектної документації, щодо якої видано експертний звіт філії ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» у Львівській області від 02.04.2015 року №14-0389- 15, проведено капітальний ремонт дороги комунальної власності по вул. Л. Українки в с. Малехів Жовківського району Львівської області за рахунок бюджету с. Малехів на загальну суму 1137.390 тис. грн.

03 жовтня 2016 року представник Малехівської сільської ради скерував на адресу суду заяву про застосування строку позовної давності. Пояснив, що позивач звернувся до суду позовною заявою 14.09.2016 року. З моменту прийняття оскаржуваного рішення до звернення Позивача в суд минуло більше 8 років. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Жодних обгрунтувань поважності причин пропущення позовної давності Позивачем в позовній заяві не наведено, що свідчить про безпідставність звернення до суду з порушенням вимог ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач, звернувшись із позовною заявою 14.09.2016 року пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Просить застосувати строк позовної давності у справі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що в задоволенні позову у зв"язку з пропущенням строків позовної давності не можна відмовити, так як слід відмовити по суті позовних вимог у зв"язку з їх безпідставністю. Зазначив, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження того, що земельна ділянка ОСОБА_6 накладається на землі Позивача, а також, що Малехівською сільською радою під час винесення рішення від 27.02.2008 року №10 "Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для ОЖБ, ГС та ОСГ громадянам згідно поданих заяв" в частині передачі ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_1.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст. ст. 256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

В даному випадку сторона звернулася до суду з заявою про застосування строку позовної давності 03 жовтня 2016 року.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує рішення Малехівської сільської ради Жовківського району від 27.02.2008 року № 10 "Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для ОЖБ, ГС та ОСГ громадянам згідно поданих заяв" в частині передачі ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_1. Інші позовні вимоги є похідними.

З позовом до суду ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулася в вересні 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності більше як на 8 років. З заявою про поновлення пропущеного строку позивач до суду не звертався, а лише подав заперечення, з покликанням на те, що про порушення свого права вони довідалися 28 липня 2015 року.

Слід зазначити, що позивачем пропущено строк позовної давності, так як ОСОБА_6 з прийняттям рішення Малехівською сільською радою Жовківського району від 27.02.2008 року №10 відкрито користувалася наданою їй земельною ділянкою, стосовно якої позивач заявив позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні, оскільки така ділянка перебуває поблизу залізнодорожньої колії яка обслуговується і використовується позивачем, в зв"язку з чим, останній мав достатньо часу для встановлення факту порушення його прав ОСОБА_6, а також Малехівською сільською радою Жовківського району Львівської області у зв"язку з прийняття оскаржуваного рішення.

На згадані обставини суд першої інстанції уваги на згадані, і прийшов до висновку, що така заява не підлягає до задоволення у зв"язку з безпідставністю позовних вимог, однак такий висновок є помилковим, так як наявність підставної заяви про застосування строків позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, спірна земельна ділянка належить до земель державної власності, а саме: до земель залізничного транспорту, які не можуть передаватися у приватну власність, і саме тому Малехівська сільської рада Жовківського районуне мала законних повноважень розпоряджатися землями такої категорії.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Наявність чи відсутність у ДТГО "Львівська залізниця" документів, які посвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.

А поскільки позивач по справі - ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулася до суду із даним позовом в вересні 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності більше як на 8 років, із заявою про поновлення пропущеного строку позивач до суду не звертався, а тому колегія суддів приходить до висновку, що за наявності заяви відповідача про застосування строків позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенніпозову ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"- задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 рокускасувати.

В задоволенні позову ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_6, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Жовківському районі про визнання незаконним та скасування рішення Малехівської сільської ради, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою- відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 травня 2018 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк