Справа № 372/3319/16-ц Головуючий у І інстанції Болобан В. Г.
Провадження № 22-ц/780/1220/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 21.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Мельника Я.С., Суханової Є.М.,

секретар: Шуляк Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

У грудні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 79 235,89 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 квітня 2016 р. становить 2 066 253,95 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 26 лютого 2008 року був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 38/008/08-Пі, згідно з яким Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 65 000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном погашення до 25 лютого 2023 року.

Позивач умови договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу вказані кошти, який повинен був повертати їх рівними платежами щомісячно. Відповідач свої зобовязання не виконав, не повернув отримані кошти, в звязку з чим позивач був змушений звернутись до суду.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Судом встановлено, що 26 лютого 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 38/008/08-Пі, згідно з яким Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 65 000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном погашення до 25 лютого 2023 року (а.с. 7-12).

Відповідно до п. 3.3.5. вказаного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному п.1.1. цього Договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.2., 3.3.3, 3.3.7-3.3.13 цього Договору, протягом більше ніж 15 календарних днів, або невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.4.цього Договору, протягом більше 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем, станом на 06 квітня 2016 року у ОСОБА_2 утворилась заборгованість в розмірі 79 235,89 доларів США, що є еквівалентом 2 066 253 грн. 95 коп. (а.с. 5-6).

Як видно із вказаного розрахунку та не заперечується відповідачем, останній платіж за кредитом був зроблений ОСОБА_2 12 січня 2010 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з пунктом 4.3 договору кредиту у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених пунктами 3.3.4, 3.3.5 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, і, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня повернути в повному обсязі заборгованість та погасити вимоги кредитора, що випливають з того договору.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

Як вбачається з умов кредитного договору, п. 4.3., позичальник повинен був погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції через 90 днів після виникнення заборгованості по кредиту, тобто до 12 квітня 2010 року. Таким чином, строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 91 день після виникнення заборгованості, тобто з 13 квітня 2010 року, та у позивача виникло право вимоги до позичальника.

Згідно з ч. 1,2 ст. 251 ЦК України, строком є певний період в часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно зі ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як зазначив Верховний суд України в правовій позиції у справі від 21 травня 2012 року за № 6-68цс11, відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін чи певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності у три роки. В ст. 260 ЦК України зазначено, що Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Укрсоцбанк» пропустило строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, про застосування якого заявив відповідач.

Так, як видно з матеріалів справи і не заперечується сторонами, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося із позовом у грудні 2016 року про стягнення кредиту, наданого відповідачу 26 лютого 2008 року, останній платіж по якому було здійснено 12 січня 2010 року, а згідно погоджених сторонами умов кредитного договору, зокрема пункту 4.3, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, після останнього платежу, тобто строк виконання основного зобовязання настав 12 квітня 2010 року.

Враховуючи те, що відповідно до п. 4.3. кредитного договору, право позивача пред'явити вимогу до відповідача щодо повернення заборгованості по кредиту виникло з 13 квітня 2010 року (зі спливом 90 днів після останнього платежу) та протягом трьох років (щодо основного зобовязання), тобто до 13 квітня 2013 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач знав про порушення своїх інтересів та мав можливість звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з боку відповідача. Однак, позивач цього не зробив завчасно, та пропустив строки позовної давності.

Під час розгляд у справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 подав заяву про застосування наслідків пливу строку позовної давності (а.с. 134 135).

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки заборгованість відповідача за кредитним договором існує та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, однак, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з підстав застосування строків позовної давності в цих правовідносинах.

Твердження апелянта щодо неправильного застосування судом правових норм щодо перебігу строків позовної давності оцінюються колегією суддів критично, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та суперечать умовам договору, укладеного між сторонами у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують рішення першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування цього рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позову, в порядку ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 31 травня 2018 року.

Головуючий М.В. Мережко

Судді Р.В. Березовенко

ОСОБА_3