Провадження № 6/161/150/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження виїзду ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа,-

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження виїзду ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа.

Подання мотивує тим, що на виконанні Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження №52371643 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 84240,75 грн. та 942,41 грн. судових витрат в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно виконавчого листа №202/24741/13-ц від 09.07.2013 року виданого Луцьким міськрайонним судом.

Боржником добровільно вимога не виконується. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не зявилася, про причини не повідомила. 15.10.2017 року представник стягувача звернувся до державного виконавця із заявою про звернення до суду з поданням про винесення ухвали про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за кордон. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаного заходу примусового виконання.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянин України для виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, Волинська область, Луцький район, смт. Торчин, вул.. Луцька, 3 до виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 84240,75 грн. та 942,41 грн. судових витрат.

Згідно з ч.4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Луцькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавчий лист Луцького міськрайонного суду №202/24741/13-ц виданий 09.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 84240,75 грн. та 942,41 грн. судових витрат.

Як встановлено судом, копію постанови державним виконавцем надіслано сторонам виконавчого провадження для відому, виконання, та можливості оскарження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». У наданий строк для самостійного виконання боржник виконавчий документ не виконав. Жодних підтверджуючих документів про сплату суми боргу, чи інших документів, що унеможливлюють виконання рішення боржник не надав. Державним виконавцем подано в органи та установи, що реєструють право власності та інші установи направлено запити, щодо надання інформації про наявність або відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення, коштів, а також інформації що характеризують особу боржника, його місця проживання.

Так, згідно відповідей установ, що здійснюють державну реєстрацію права власності на рухоме нерухоме майно, інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, за боржником не зареєстровано.

Отже, боржником рішення суду виконано не було, що призвело до вжиття відносно неї вищевказаних заходів примусового виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Як слідує із змісту п.19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Разом з тим, статтею 313 частиною 4 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, законом передбачено обмеження у здійсненні права на пересування. Таке обмеження виникає за наступних юридичних умов: щодо боржника видано виконавчий документ майнового або негайного характеру; державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження щодо боржника; виконавчий документ у строк для самостійного виконання не виконано; державний виконавець подав до суду подання про обмеження виїзду боржника за межі України; подання погоджене начальником відділу державної виконавчої служби; військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби надається право, в т. ч. не пропускати через державний кордон України осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з дозволу суду та правоохоронних органів не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Як встановлено судом, боржник ОСОБА_1 на виклики державного виконавця не з'являється, та на вимогу державного виконавця погасити заборгованість не реагує. Жодних доказів про сплату заборгованості відділу ДВС, суду не надала, хоча згідно чинного законодавства була зобов'язаний це зробити.

Про розгляд судом справи за поданням державного виконавця про тимчасове обмеження виїзду ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 була повідомлена,що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на день розгляду подання, боржником ОСОБА_1 не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Вищевказане свідчить про те, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду.

Враховуючи наведене, наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов'язань та злісне ухилення від їх виконання, суд приходить до висновку про тимчасове обмеження останньої у праві виїзду за межі України.

На підставі ст. 313 ЦК України, ст. 18. Закону України « Про виконавче провадження » , ст. 6 Закону України « Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», Закону України « Про державну прикордонну службу», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України », керуючись ст. 2,4, 5,258-261, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, Волинська область, Луцький район, смт. Торчин, вул.. Луцька, 3, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України, до повного виконання зобовязань, покладених на неї згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 09.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 84240,75 грн. та 942,41 грн. судових витрат.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Кирилюк В.Ф.