Провадження №2/523/1029/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 27.12.2017р. звернувся з позовом до ОСОБА_3 та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 21000 доларів США, що за курсом НБУ становить 586835,90 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 6860 дол.США, що за курсом НБУ становить 191699,72 грн., пені за прострочення виконання зобовязань у розмірі 14140 дол.США, що за курсом НБУ становить 395136,17 грн. Також просив стягнути з відповідача судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказував на те, що 10.01.2014 року ОСОБА_3 отримав у позику від нього грошові кошти у сумі 57000 гривень, що еквівалентно 6860 дол.США, які зобов'язався повернути до 10.01.2015 року, що підтверджується договором позики та розпискою від 10.01.2014 р.. У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув, у звязку з чим позивач змушений був звернутись до суду з зазначеним позовом.

Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про дату, місце та час судового засідання, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, відзив на позов та заява про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили.

Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Як видно з договору позики, укладеного 10.01.2014 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, та складеною ОСОБА_3 розписки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 29.06.2010р. ІН НОМЕР_2, отримав від ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05.07.2004р., у борг суму у розмірі 57000 (пятдесят сім тисяч) грн., що на день підписання договору є еквівалентом 6860 дол.США (шість тисяч вісімсот шістдесят) та зобовязався повернути вказану суму в строк до 10.01.2015р..

Як видно з розписки, складеної 10.01.2014 року, ОСОБА_3, взяв у борг у ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 57000 (пятдесят сім тисяч) гривень, зобов'язується повернути в строк до 10.01.2015 р.

Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Нормами ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до вимог ст. ст. 549-552 ЦК України.

Зазначена неустойка нараховується у грошовій або майновій формі від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів за договором позики відповідно до вимог ст.1048 ЦК України.

Так, пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Доводи позивача про стягнення грошей, які нараховані від суми в доларах в еквіваленті не приймаються судом до уваги, оскільки відповідач отримував позику в гривнях.

Відповідно до розписки від 10.01.2014р., ОСОБА_3 отримав у позику грошову суму в розмірі 57000 гривень, а тому заборгованість по позикі складає саме 57000 грн. і відповідно розрахунок пені проводиться у гривні.

У строк, визначений в розписці, та до теперішнього часу гроші позивачу не повернуто.

Відповідно до п.1ч.2 ст.258 ЦПК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, враховуючи вказані норми, сума нарахованої пені за попередній рік до подачі позову, а саме з 27.12.2016 р. по 27.12.2017 р., складає 520125 грн. (57000 грн.(сума заборгованості) Х 2,5% (п.6 договору)/100 Х 365 днів(кількість днів прострочки з урахуванням строку позовної давності).

Станом на 27.12.2017 р. сума заборгованості позичальника за договором позики, з урахуванням суми позики, та пені, складає 577125 грн.(57000+520125), з яких сума позики складає - 57000 грн., пеня за прострочення виконання зобовязання у розмірі 520125 грн..

Отже, вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 4868,35 грн..

Керуючись ст.ст. 258,525,526,549, 610,611,625, 1046,1047, 1049 ЦК України, ст.ст.13, 74-76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283, 293, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 29.06.2010р., РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/2, кв.119, м.Одеса, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05.07.2004р., РНОКПП НОМЕР_4, грошові кошти у сумі 577125,00 (пятсот сімдесят сім тисяч сто двадцять пять гривень 00 копійки) з яких сума основного боргу у розмірі 57000 грн., пеня за період з 27.12.2016 р. по 27.12.2017 р - 520125 грн., а також судовий збір у розмірі 4868,35 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 25.05.2018 р.

Суддя: