Справа № 314/1814/18
Провадження № 2/314/903/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/1814/18 за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона з 2007 року фактично, але без реєстрації, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном та використовує його для власних потреб за функціональним призначенням протягом майже 11 років, що підтверджується відповідною довідкою Михайлівської сільської ради від 25.01.2018.

На сьогоднішній день в неї виникла необхідність в оформленні права власності на зазначений житловий будинок, але при зверненні до відповідача, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки на даний час сільська рада не правомочна видавати громадянам такі документи.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду відзив, згідно з яким позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив слухати справу за його відсутності.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем у відповідностідо вимог ч.5 ст.200 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2007 року і по теперішній час проживає без реєстрації в с.Криничне по вул. Ювілейна, 41, Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 25.01.2018 № 02-01-45/172.

Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено на замовлення ОСОБА_1 25.01.2018.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відомості відносно будинку 41 по вулиці Ювілейній села Криничне Вільнянського району Запорізької області відсутні.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦКпро набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у квартиру № 29 у житловому будинку № 2-а по вул. Металістів в місті Вільнянську Запорізької області суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

З наведенного суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, після того як у 2007 році добросовісно ним заволоділа, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому вона після більш 10 років такого володіння набула право власності за набувальною давністю на буд.№41 по вул.Ювілейній в с.Криничне Вільнянського району Запорізької області.

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80грн. із Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,16, 344 ЦК України, 10, 12, 77-81, 197-198, 200, 206, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, до Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, місцезнаходження: Запорізька область, Вільнянський район, с.Михайлівка, вул.Слободчикова, буд. 17, , про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок № 41 по вулиці Ювілейній в селі Криничне Вільнянського району Запорізької області.

Стягнути з Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, місцезнаходження: Запорізька область, Вільнянський район, с.Михайлівка, вул.Слободчикова, буд. 17, , на користь ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 704,80 грн. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

25.05.2018