Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/420/17-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 30 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №283/420/17-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

на рішення Малинського районного суду Житомирської області, яке ухвалено 09 лютого 2018 року суддею Тимошенком А.О. в м.Малині,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позову (а.с. 85), просили відшкодувати з Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі Малинське відділення) та Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі Управління) на їх користь 200000 грн. завданої матеріальної та 200000 грн. - моральної (немайнової) шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що з 30.04.2016 по 02.03.2017 у будинку № 3 по вул.Леніна в с.Головки Малинського району Житомирської області, який належить їм на праві власності, вчинено чотири крадіжки зі зломом, проте при зверненні ОСОБА_2 до Малинського відділення та Управління із заявою про відкриття кримінальних проваджень за даними фактами йому було відмовлено. Неналежним виконанням відповідачами вимог діючого кримінального процесуального законодавства їм завдано матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування скарги послалися на обставини, якими обґрунтовували позовні вимоги, яким, на їх думку, суд не дав належної оцінки.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не зявились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позову, зокрема недоведеності позивачами факту завдання матеріальної та моральної шкоди в результаті винних дій відповідачів.

Колегія суддів не погоджується із даним висновком суду, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по ? частині будинку № 3 по вул.Леніна в с.Головки Малинського району Житомирської області.

У СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУПН в Житомирській області перебувають матеріали кримінальних проваджень: №0000330 від 30.04.2016, №0000652 від 17.09.2016 та №0000151 від 02.03.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за заявою ОСОБА_3 (третя особа у даній справі). На даний час розслідування у вказаних кримінальних провадженнях триває. ОСОБА_3 визнано потерпілою, сума збитку складає 15945,99 грн.

ОСОБА_3 також зверталася 09.11.2016 з заявою про проникнення невідомої особи до будинку, яка нічого не викрала. За результатами перевірки органом досудового розслідування винесено висновок від 12.11.2016 про відмову у порушенні кримінального провадження за ст.185 КК України, який остання не оскаржувала.

Як вбачається із відповіді Головного управління національної поліції в Житомирській області від 28.03.2018 ОСОБА_1 із заявами про відкриття кримінальних проваджень по факту крадіжки з будинку №3 по вул.Леніна, с.Головки Малинського району Житомирської області до органів поліції не зверталася.

Поряд з цим встановлено, що о 10.35 16.09.2016 до журналу Єдиного обліку ГУНП за №623 зареєстровано повідомлення гр. ОСОБА_2 про те, що в с.Головки, по вул..Леніна, 3, Малинського району працівники поліції Малинського ВП скоїли крадіжку майна. Зазначене повідомлення відповідно до Інструкції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 №1377, 16.09.2016 за вих. №3933/12/01-2016 передано за підслідністю до Малинського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП, де цього ж дня зареєстровано до ЖЄО №3291.

Також, 16.09.2016 до ЖЄО Малинського ВП за №3289, зареєстровано телефонне повідомлення на «102» гр.ОСОБА_4 зі скаргою на дії працівників поліції.

Вищевказані повідомлення приєднано до ЄО від 16.09.2016 №3290 за заявою гр.ОСОБА_3 з приводу викрадення майна та 17.09.2016 слідчим відділенням Малинського ВП за вказаним фактом відкрито кримінальне провадження №0000652 за ч.3 ст.185 КК України. На даний час кримінальне провадження перебуває в Малинському відділенні поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області (а.с.146).

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її права.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Згідно цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Положеннями п. п. 10, 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розяснено, що на осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до ст. ст. 174, 451 ЦК України покладається солідарна відповідальність з її відшкодування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Суд першої інстанції не врахував наведених норм права, не розяснив позивачам право заявити відповідне клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Державної казначейської служби України. Окрім того, суд не звернув уваги, що Малинське відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем у справі, та також не розяснив позивачам право на заміну цього відповідача належним.

Оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, а апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучення до участі у справі належного відповідача та співвідповідача, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з інших, наведених колегією суддів, підстав.

Відмова в позові не позбавляє права позивачів на звернення до суду з позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2018 року скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 31 травня 2018 року.