АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/6742/17 Головуючий суддя І інстанції Фанда О.А.
Провадження № 22-ц/790/2180/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 641/6742/17 за позовом ОСОБА_1 до Харківського комунального підприємства «Міскелектротранс», Харківської міської ради, Ліквідатора Харківського комунального підприємства «Міськелектротрнс» арбітражного керуючого ОСОБА_2, Генерального директора Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс» ОСОБА_3, третя особа Східна обєднання податковая інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, про зміну формулювання підстав та дати звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобовязання вчинити певні дії, з апеляційними скаргами ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, на ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 січня та 29 січня 2018 року,-

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1,звернувся до суду з позовом, в якому просив змінити підставу та дату звільнення ОСОБА_1, зобовязати Харківську міську раду виплатити заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, стягнути з ХКП «Міськелектротранс» та Харківської міської ради суму остаточного розрахунку при звільненні, покласти на генерального директора ОСОБА_3 обовязок покрити шкоду, завдану підприємству у звязку з оплатою вимушеного прогулу, зобовязати Харківську міську раду стягнути з ОСОБА_3 шкоду, заподіяну з його вини підприємству незаконним звільненням, зобовязати ХКП «Міськелектротранс» та Харківську міську раду нарахувати та сплатити єдиний соціальний внесок, податки та збори з доходів позивача за час вимушеного прогулу, надати до Східної ОДПІ м. Харкова ГУДФС України в Харківській області відповідну звітність.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просив:

обчислити заробітну плату ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу починаючи з 18.05.2013 року, повязаного із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі середнього заробітку;

визнати позивача таким, якого було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із ліквідацією підприємства датою ухвалення судом рішення у справі;

покласти субсидіарну та солідарну відповідальність на Харківську міську раду, Департамент інфраструктури ХМР, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР за відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_1 незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю яких, унеможливило своєчасне виконання рішень суду про поновлення на роботі та стягнення з ХКП «Міськелектротранс» заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь позивача;

стягнути з Харківської міської ради, Департаменту інфраструктури ХМР, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР солідарно з ХКП «Міськелектротранс» нараховану судом заробітну плату у розмірі середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу ОСОБА_1 та інших сум належних йому при звільненні;

покласти на генерального директора ХКП «Міськелектротранс» ОСОБА_3 винного в незаконному звільненні позивача за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству у звязку з оплатою ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу;

покласти на ліквідатора ХКП «Міськелектротранс» арбітражного керуючого ОСОБА_2 обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству у звязку з оплатою ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі;

зобовязати Харківську міську раду спільно з Департаментом інфраструктури Харківської міської ради з Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в порядку регресу у повному розмірі шкоду, заподіяну з їх вини підприємству у звязку із незаконним звільненням позивача та несвоєчасним поновленням на роботі;

зобовязати ХКП «Міськелетротранс» в особі ліквідатора ХКП «Міськелетротранс» спільно з Харківською міською радою, Департаментом інфраструктури ХМР, Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР нарахувати, обчислити і сплатити єдиний соціальний внесок з нарахованого судом доходу застрахованої особи ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу з 06.09.2011 року з урахуванням сум остаточного розрахунку при звільненні з обовязковим поданням про це звітності за кожним календарним роком до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС України у Харківській області у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контроль за цим покласти на Східну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС України у Харківській області.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 січня 2018 року уточнену позовну заяву залишено без руху, а ухвалою цього ж суду від 29 січня 2018 року визнано неподаною та повернуто.

В апеляційних скаргах ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1І, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просив ухвали скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя виходив із того, що позовну заяву було подано без дотримання вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки не сплачено судовий збір, у встановлений судом строк заявник не усунув недоліки, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України позов підлягає визнанню неподаним та поверненню.

Проте погодитись з таким висновком не можна з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначені пільги щодо сплати судового збору, зокрема, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Виходячи зі змісту вказаної норми, висновок суду першої інстанції про необхідність сплати судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є неправильним, оскільки вимоги стосуються стягнення саме заробітної плати.

З позовної заяви вбачається, що вона містить вісім позовних вимог, з яких пункт 1 перший стосується обчислення заробітної плати за час вимушеного прогулу, пункт четвертий - стягнення з Харківської міської ради, Департаменту інфраструктури Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради солідарно з КХП «Міськелектротранс» нарахованої судом заробітної плати у розмірі середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу ОСОБА_1 та інших належних сум належних йому при звільненніі.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що позивач за пунктами 1, 2, 4 позовної заяви звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Що стосується пунктів позовної заяви 5, 6 , 7, то судова колегія зазначає наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що первісний позов, поданий у жовтні 2017 року містив вимоги про покладення на генерального директора ОСОБА_3 обовязку покрити шкоду, завдану підприємству у звязку з оплатою вимушеного прогулу, зобовязання Харківської міської ради стягнути з ОСОБА_3 шкоду, заподіяну з його вини підприємству незаконним звільненням, зобовязання ХКП «Міськелектротранс» та Харківської міської ради нарахувати та сплатити єдиний соціальний внесок, податки та збори з доходів позивача за час вимушеного прогулу, надати до Східної ОДПІ м. Харкова ГУДФС України в Харківській області відповідну звітність.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Як вбачається з пунктів 5, 6, 7 позовної заяви представник позивача просив зобовязати відповідачів вчинити певні дії в інтересах підприємства, проте будь-яких документів на підтвердження повноважень щодо представництва інтересів вказаних осіб матеріали справи не містять.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, у звязку з чим ухвала суду першої інстанції в частині визначення розміру судового здору за уточненою позовною заявою та ухвала суду про повернення позову підлягають скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 379, 382-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 січня 2018 року в частині визначення розміру судового збору та ухвалу цього ж суду від 29 січня 2018 року скасувати.

Цивільну справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_5