441/337/18 2/441/353/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2018 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

за участі секретаря Пеленської Х.О.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання права спільної часткової власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, за кожним, як частку в майні колгоспного двору, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 01.03.2018р. звернулись з позовом до Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання права спільної часткової власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами на вул. Лугова, 116 у с. Мавковичі Городоцького р-ну Львівської обл., за кожним, як частку в майні колгоспного двору.

Вимоги мотивували тим, що 01.09.1993р. померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_7, що проживала на ІНФОРМАЦІЯ_1 і була головою двору, що після смерті останньої відкрилась спадщина в т.ч. на означений житловий будинок. ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріус йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вказаний будинок є майном «колгоспного двору», є живими інші члени колгоспного двору і з огляду на положення ст. 563 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) спадщина на вказане майно не може бути відкрита. Що на 1991р. членами колгоспного двору були ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, вони не втратили частку у колгоспному дворі. На даний час у них виникла потреба у виділенні часток в майні «колгоспного двору», і зокрема у визнанні права спільної часткової власності по 1/5 ч. вищеозначеного житлового будинку за кожним, як членами колгоспного двору, вони змушені звертатись до суду із вказаним позовом, просили такий задовольнити.

В суді позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позов підтримали, з мотивів у ньому наведених, просили визнати за кожним із них право спільної часткової власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами на вул. Лугова, 116 у с. Мавковичі Городоцького р-ну Львівської обл., як частку в майні «колгоспоного двору», від стягнення судових витрат з відповідача відмовились.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 висловилась на підтримку позиції позивача.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, 14.05.2018р. подали заяви у яких висловились на підтримку позову, просили про розгляд справи у їх відсутності.

Представник Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не зявився, 10.05.2018р. сільський голова подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представництва.

Заслухавши позивачів, представника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Із копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 06.06.1989р. Самбірським МБТІ (а.с.27) видно, що житловий будинок на вул. Лугова, 116 в с.Мавковичі Городоцького р-ну Львівської обл. належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_8

Як видно із довідок Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 276 і 277 від 26.02.2018р. та витягів із погосподарських кних с. Мавковичі Городоцького р-ну Львівської обл. за 1986-1990р.р. (а.с.23, 24, 40-41), на 1991р. членами колгоспного двору на вул. Лугова, 116 у с.Мавковичі Городоцького району Львівської обл. були: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6

З оглянутої в суді будинкової книги на житловий будинок на вул. вул. Лугова, 116 у с.Мавковичі Городоцького р-ну Львівської обл. та довідки Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 118 від 01.02.2018р. (а.с.25) убачається, що ОСОБА_7 до дня смерті була зареєстрована і проживала у вищеозначеному будинку, разом із нею були зареєстровані та проживали ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6

ОСОБА_7, як видно із копії свідоцтва про смерть І-СГ № 479379, померла 01.09.1993р. (а.с.21).

Із постанови приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_9 від 16.02.2018р. убачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, що померла 01.09.1993р. (а.с.26).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок на вул. Лугова, 116 у с.Мавковичі Городоцького р-ну Львівської обл. належав "колгоспному двору", що позивачі є членами "колгоспного двору" і не втратили частку в майні цього двору, отже слід визнати за ними право спільної часткової власності на 1/5 частину вищеозначеного житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, за кожним, як частку в майні "колгоспного двору".

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 293, 294, 354 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), ст.ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, суд-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, 26.07.1955р.н., ОСОБА_3, 20.07.1957р.н., ОСОБА_4, 09.11.1982р.н., ОСОБА_5, 21.05.1989р.н. і ОСОБА_6, 21.05.1989р.н. право спільної часткової власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами на вул. Лугова, 116 у с. Мавковичі Городоцького р-ну Львівської обл., за кожним, як частку в майні «колгоспного двору».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 23.05.2018р.

Суддя: Українець П.Ф.