Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 331/1211/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
№ 22-ц/778/326/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Бєлки В.Ю.

Секретар: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 січня 2008 року, ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 11800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору.

У порушення умов договору ОСОБА_5 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим у останньої, станом на 28.02.2015р., утворилась заборгованість в розмірі 12161,68 грн., яка складається з: 11619 гривень 32 копійок - заборгованість за кредитом; 542 гривень 36 копійок -заборгованість за відсотками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, спадкоємцями після її смерті стали ОСОБА_3, ОСОБА_4, які кредит не погашають.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 1 грудня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 207 року касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволена. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2016 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2016 року скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході нового розгляду, уточнивши позовні вимоги позивач просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 січня 2008 року в сумі 12161,68 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі..

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 січня 2008 року, ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 11800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 8). За умовами договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору.(а.с. 9-14). За життя ОСОБА_5 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 28.02.2015р., утворилась заборгованість в розмірі 12161,68 грн., яка складається з: 11619 гривень 32 копійок - заборгованість за кредитом; 542 гривень 36 копійок -заборгованість за відсотками. (а.с. 44-49).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. (а.с. 30, 167-зв., 173-175)

Судом першої інстанції встановлено та не оспорено сторонами, що згідно матеріалів спадкової справи № 25-2015, заведеної 15 вересня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г.,із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, 15.09.2015 року звернувся син спадкодавця: ОСОБА_3. При житті заповіти ОСОБА_5 складені не були, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, сформованого станом на 15.09.2016 року (а.с. 169).

Також з матеріалів спадкової справи № 25-2015, заведеної 15 вересня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г. вбачається, що спадкова маса та вартість успадкованого майна не визначена. (а.с. 164-169).

Жоден зі спадкоємців не оформив прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. від 23 вересня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, на спадкове майно, що складається з частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 179)

Таким чином, суд першої інстанції виходив з того, що за матеріалами спадкової справи № 25-2015, заведеної 15 вересня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г., свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 жодному спадкоємцю не видавалися.

Виходячи з положень ст. 1220 ЦК України, за якими часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а також з положень ч.2 ст. 1268 ЦК України, за якими незалежно від часу прийняття спадщини, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд першої інстанції зробив висновок про те, що спадкоємці у встановленому порядку спадщину не отримали, позаяк не отримали відповідні свідоцтва, хоча за ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Також суд першої інстанції констатував, що, згідно ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Одночасно за ст.1281 ЦК, спадкоємці зобов'язані були повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Виходячи з аналізу спірних правовідносин та чинного в цій сфері законодавства, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язання, а спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Тобто, суд першої інстанції не поставив під сумнів ані право кредитора звернутися до спадкоємців з позовом про стягнення боргів спадкодавця, ані обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При цьому суд правильно послався на роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин", за якими спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лише за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Одночасно суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання спадкового майна відповідачами та вартості цього майна.

Суд вважав, що факт одержання дітьми померлого боржника майна в порядку спадкування після смерті за законом не доведений.

Такий висновок є суперечливим, тому що суд одночасно визнав, що подання заяви про прийняття спадщини є юридичним фактом, який підтверджує прийняття спадщини. Також прийняттям спадщини є за ст. 1268 ЦК є фактичні дії спадкоємця та відсутність відмови від спадщини. Так, за ч. 3 зазначеної норми, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а відповідач ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, тому що має у власності частку тієї ж квартири, інша частка якої перейшла їй у спадщину, та зареєстрована як така, що проживає за місцем відкриття спадщини.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не вжито заходів для визначення обсягу та вартості отриманого спадкоємцями майна, для узгодження співмірності вартості майна з заявленим позовом, не є переконливими.

Так, в справі міститься копія спадкової справи, довідка про те, що за місцем відкриття спадщини була зареєстрована відповідач ОСОБА_4, свідоцтво про право власності на квартиру, з якого вбачається, що власниками квартири були відповідачі та спадкодавець.

За запитом суду Запорізьке МБТІ не надало довідку про балансову вартість квартири, а відтак вважати, що позивач не вживав заходи з'ясування розміру та вартості успадкованого відповідачами майна - підстав немає.

При апеляційному розгляді, позивач надав довідку агентства нерухомості, за якою орієнтована вартість квартири становить 21 000 доларів США.

Виходячи з засад розумності, можна зробити висновок, що вартість отриманого у спадщину майна - частки квартири, яка належала спадкодавцеві в будь-якому разі перевищує розмір вимог кредитора, які становлять разом 12161, гр 68 коп.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на відшкодування боргу спадкодавця ОСОБА_7, по 6 080 гр. 84 коп (шість тисяч вісімдесят гр. 84 коп) з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» по 757 гр. 90 коп. з кожного на компенсацію витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 23 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: