Справа № 467/167/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.,

за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 квітня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір № б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобовязання за умовами договору виконує неналежно, то станом на 31 грудня 2017 року в неї виникла заборгованість перед банком на загальну суму 27263,03 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 641,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 21146,89 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3700,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1274,43 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2018 року. Ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 березня 2018 року.

22 березня 2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області виніс ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16 квітня 2018 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала на те, що у неї не має коштів на погашення кредиту.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, в межах заявлених вимог, керуючись принципом верховенства права, встановивши фактичні обставини та визначивши відповідні їм правовідносини, прийшов до такого.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що 04 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказаний договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 04 квітня 2011 року, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті.

Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 04 квітня 2011 року підтвердила факт укладення договору між нею та позивачем.

Пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Умовами укладеного сторонами кредитного договору передбачено сплату позичальником пені у разі несвоєчасного погашення заборгованості, а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з зобов'язань.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 змінила прізвище на «Затуливітер», у звязку з реєстрацією шлюбу 25 червня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 112399 та копією паспорта серії ЕР номер 542529.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ "ПриватБанк", станом на 31 грудня 2017 року у відповідача виникла заборгованість перед банком на загальну суму 27263,03 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 641,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 21146,89 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3700,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1274,43 грн. При цьому з 01 вересня 2014 року позивач застосував при проведенні розрахунку процентну ставку - 34,80, а з 01.04.2015 року - 43,20.

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Таким чином, із змісту наведеної норми вбачається, що зміна процентної ставки за кредитним договором має визначатись сторонами у договорі.

Обґрунтовуючи підвищення процентної ставки в односторонньому порядку позивач вказував, що таке право йому надано положеннями пункту 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Між тим, вказані Умови не містять реквізитів щодо їх ідентифікації, а саме відсутній їх номер, дата, підпис позичальника, вказані Умови мають підпис лише керівника Банку.

Отже, встановлене свідчить про відсутність доказів на підтвердження того, що відповідач погодився саме на зазначені Умови надання кредиту, а тому посилання в договорі на відповідні Умови, що стосуються саме цих Умов є безпідставними.

Враховуючи, що підпис відповідача на наданому позивачем тексту Умов відсутній, то зміна процентної ставки застосована позивачем є односторонньою її зміною, що заборонено наведеними правовими нормами.

За таких обставин підстав для застосування підвищеної процентної ставки немає. Отже, за період з вересня 2014 року по 31 грудня 2017 року підлягає застосуванню відсоткова ставка у 30% річних.

Таким чином, суд не може прийняти як належний доказ надані позивачем розрахунки заборгованості процентів за користування кредитом та загальної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

Так, з урахуванням того, що після 01 вересня 2014 року платежі по процентам відповідачем не здійснювалися, розмір заборгованості по процентам відповідача перед Банком станом на 31 грудня 2017 року становить 724,50 грн. (641,71 грн. (заборгованість за тілом кредиту) х 30% : 360 днів х 1217 днів (кількість днів, за яку нараховується заборгованість, а саме: з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2017 року) + 73,70 грн. (раніше нараховані проценти за користування кредитом станом на 01 вересня 2014 року).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів за несвоєчасне виконання зобовязань, то суд виходить з наступного.

Оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказав Верховний Суд України в своїй постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1274,43 грн. необхідно відмовити.

Таким чином, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 5066,21 грн., яка складається з наступного: 641,71 грн. - заборгованість за кредитом; 724,50 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3700,00 грн. - заборгованість за пенею.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому на користь позивача необхідно стягнути витрати, повязані із сплатою судового збору у розмірі 327,38 грн. (18,58%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (55300, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ЕР номер 542529, виданий Арбузинським РС УДМС України в Миколаївській області 01 серпня 2015 року) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , р/р 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором у розмірі 5066 (пять тисяч шістдесят шість) грн. 21 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 641 (шістсот сорок одна) грн. 71 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 724 (сімсот двадцять чотири) грн. 50 коп., заборгованості за пенею у розмірі 3700 (три тисячі сімсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (55300, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ЕР номер 542529, виданий Арбузинським РС УДМС України в Миколаївській області 01 серпня 2015 року) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , р/р 3111, МФО 305299) витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 327 (триста двадцять сім) грн. 38 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Явіца