Провадження № 2/522/545/18
Справа № 522/8831/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевчик В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗДОРОВО» про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

До суду 15.05.2017 року надійшов позов ОСОБА_1, який був уточнений 14.09.2017 року, та згідно якого позивачка просила:

- стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 15 522, 00 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн.. та додаткові витрати за оренду автомобіля у розмірі 57 400 грн..;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗДОРОВО» суму пені у розмірі 1109, 65 грн.; суму збитків з урахуванням індексу інфляції у розмірі 946 грн.; суму 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 132, 57 грн..

Також, просила усі судові витрати (витрати на оплату судового збору, витрати на оплату правової допомоги, відправку поштової кореспонденції) пропорційно стягнути з відповідачів.

В обґрунтування позову зазначила, що 06.02.2017 року о 17 год. 35 хв. водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «BMW 320d», р.н. НОМЕР_1, рухаючись в Приморському районі у м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 33, не дотримався безпечної дистанції, не витримав безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який від удару допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Приморським районним судом м. Одеси було винесено постанову по справі №522/2979/17-п, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Власником пошкодженого транспортного засобу «Toyota Corolla» д/н ВН 7784СН є вона, ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 320d», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП (06.02.2017р.) була застрахована в ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» (третя особа) за полісом АК/1881714. Одразу після ДТП позивачка подала до страхової компанії письмове повідомлення про ДТП та настання страхового випадку. Представником страхової компанії було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, проте сума страхового відшкодування, розрахована страховою компанією, не була повідомлена позивачу ані в письмовому вигляді, ані в телефонному режимі. Для визнання вартості спричиненої в результаті ДТП матеріальної шкоди (збитку) позивачка звернулась до судового експерта, витрат на його склали 1800 грн.. Відповідно до Висновку судового експерта №034/17 від 03.03.2017 року, сума матеріального збитку пошкодженого ТЗ складає 61781,79 грн.. 22.02.2017р. Позивачем до представництва ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» в м. Одесі було подано заяву про виплату страхового відшкодування.

Тобто, відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи, що датою отримання заяви про страхове відшкодування було 22.02.2017р., крайнім строком виплати страхового відшкодування позивачка вважає, що припадає на 22.05.2017р. (22.02.2017р. + 90 календарних днів). За період з 13.06.2017р. до 22.06.2017р. ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» сплатила частинами позивачці суму страхового відшкодування у загальному розмірі 59 125,26 грн.. Виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» на користь Позивача проводились наступним чином: 13.06.2017р. сплачено 10 000.00 грн. (платіжне доручення №2793), - 15.06.2017р. сплачено 10000,00 грн. (платіжне доручення №2867), 16.06.2017р. сплачено 10000,00 грн. (платіжне доручення №836), 22.06.2017р. сплачено 10000,00 грн. (платіжне доручення №902); 22.06.2017р. сплачено 19125,00 грн. (платіжне доручення № 930). Позивачка вважає, що страхова компанія допустила прострочення грошового зобовязання, не здійснивши виплати страхового відшкодування 23.05.2018 року. Згідно розрахунку позивачки, загальна сума штрафних санкцій (розрахунок в додатках), яка повинна бути стягнута зі страхової компанії на користь Позивача складає 2188, 13 грн., з яких: пеня - 1109,56 грн. (895,78 + 67,29 + 26,80+119,69); збитки з урахуванням встановленого індексу інфляції - 946,00 грн.; 3% річних за користування грошовими коштами за - 132,57 грн. (106,91 +8,08 + 3,22 +14,36).

Також, позивачка посилалась на те, що оскільки фактичний розмір понесених нею витрат на ремонт пошкодженого ТЗ складає 74647,00 грн., з яких страхове відшкодування сплачене страховою компанією - 59125,26 грн., то вона вважає, що для повного відшкодування завданої шкоди з винної особи необхідно стягнути з Відповідача ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди (реальних збитків) і страховою виплатою, у розмірі 15 522, 00 грн. (74647,00 - 59125,26). Також, вказувала, що нею 03.03.2017р. були понесені витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1800,00 гри. та додаткові витрати у звязку з орендою іншого транспортного засобу, оскільки її транспортний засіб отримав механічні пошкодження, які унеможливлюють безпечне пересування на ТЗ та перевезення пасажирів, що, в свою чергу, позбавило можливості використовувати власний ТЗ та отримувати дохід. За оренду іншого автомобіля позивачка сплатила 57 400 грн., тому також просила стягнути ці кошти з ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 23.05.2017 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою суду від 03.07.2017 року справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

До суду 19.10.2017 року надійшли письмові заперечення від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5, згідно яких відповідач зазначив, що позивачка просить суд стягнути з нього додаткові витрати за оренду автомобіля у розмірі 57 400 грн., проте вважає, що правові підстави, зазначені позивачем (п. 3 ч.2 ст.11, ст.22, ч. 1 ст.1166, ч. 2 ст.1187. ст. 1192, ст. 1194 ЦК України) не передбачає можливість стягнення з винуватця ДТП на користь потерпілої особи будь-яких додаткових витрат, крім відшкодування збитків. У якості доказів понесення додаткових витрат позивач посилається на договір оренди автомобіля укладений 07.02.2017р. між фізичними особами ОСОБА_6 і ОСОБА_4, проте вказаний договір укладено у простій письмовій формі,що не відповідає вимогам ст. 799 ЦК України, а тому відповідач вважає, що даний договір не створює юридичних наслідків не тільки для сторін договору, а й для будь-яких інших осіб. Також, вважає, що позивачкою не надано належних доказів, які б підтверджували її посилання на те, що через механічні пошкодження автомобіля вона була позбавлена можливості отримувати дохід. Позивач не надав суду жодних доказів в підтвердження того, що вона зареєстрована у якості субєкта господарювання, який має ліцензію на перевезення пасажирів автомобільним транспортом та фактично здійснює (надає) вказані послуги. З урахуванням зазначеного, вважає, що вимога позивача про стягнення з нього додаткових витрат за оренду автомобіля у розмірі 57 400 грн. не підлягає задоволенню. Також, позивач просить суд стягнути з нього 15 522,00грн., як різницю між фактичним розміром шкоди (реальними збитками) і страховою виплатою. У якості доказів фактичного розміру шкоди у сумі 74 647,00 гри. вона посилається на ОСОБА_7 виконаних робіт № НОМЕР_4 від 17.07.2017р., підписаний між СПД ОСОБА_8 (Виконавець) та ОСОБА_4 (Замовник). Проте, відповідач вважає, що вказаний ОСОБА_7 виконаних робіт є недопустимим доказом. Зазначений акт виконаних робіт не є жодним з документів, визначених у п.7 розділу 5 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №615 від 28.11.2014 р., який би підтверджував надання послуг з ремонту. Крім того, вказаний акт не містить інформації про вартість однієї нормо години, позначення запасних частин (10-значний номер). У ОСОБА_7 виконаних робіт вказано роботи, які не пов'язані з ДТП, яке відбулося за участю ОСОБА_2: п. 10 ОСОБА_7 - фарбування отвору задніх лівих дверей; п. 12 ОСОБА_7 - фарбування лівих задніх дверей; п. 14 ОСОБА_7 - фарбування крила заднього правого. Додаткові роботи по фарбуванню вплинули на кількість та вартість робіт з розбирання/збирання під фарбування (п. 1 розділу «виконані роботи» ОСОБА_7), на кількість і вартість з полірування пофарбованих деталей (п. 1 розділу «виконані роботи» ОСОБА_7), на кількість і вартість фарби та витратних матеріалів (п. 16 розділу «виконані роботи» ОСОБА_7). В ОСОБА_7 виконаних робіт вартість робіт за одні й ті самі послуги нарахована двічі. Так, у п. 1 розділу «виконані роботи» ОСОБА_7 встановлено вартість робіт з розбирання/збирання під фарбування. Як вбачається з ОСОБА_7, фарбувалися зокрема, крило заднє ліве (п. 11) та панель задня (п. 7). Однак, у ОСОБА_7 виконаних робіт додатково зазначено вартість робіт по заміні крила заднього лівого (п.2) у сумі 7500,00грн. та панелі задньої (п.3) у сумі 3000,00грн. Тобто, Виконавцем двічі було нараховано плату за одні й ті самі роботи (послуги). У п. 1 розділу «встановлені запасні частини» ОСОБА_7 зазначено фарбу та витратні матеріали у кількості 1 шт. вартістю 12 587,00 грн.. Тобто, 1 кг (л) фарби за даними виконавця коштує 12 587,00грн., у той час як максимальна вартість 1 л. фарби становить 500,00 грн.. Згідно висновку судового експерта № 034/17 від 03.03.2017р. вартість лакофарбових матеріалів становить 4914 грн., тобто, фактично в тричі менше ніж в ОСОБА_7 виконаних робіт наданому позивачем. За таких обставин, відповідач вважає, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_4 внаслідок ДТП, яке відбулося 06.02.2017р., слід враховувати згідно з висновком судового експерта ОСОБА_7 № 034/17 від 03.03.2017р..

Також, позивач не було надано жодних доказів в підтвердження звернення до страхової компанії з заявою про повідомлення розміру суми л страхового відшкодування, а тому позивачем не було доведено необхідність проведеного за її заявою експертного дослідження. У звязку з чим вважає, що понесені позивачем витрати не підлягають стягненню.

З урахуванням зазначеного відповідач вважає, що позов до нього, ОСОБА_2, може бути задоволений частково, лише у частині стягнення з ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 2 656,53 грн. за умови надання позивачем доказів, які підтверджують, що пошкодження зазначені у Висновку № 034/17 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.03.2017р. є пошкодженнями отриманими саме унаслідок ДТП яке відбулося 06.02.2017р. за участі та з вини ОСОБА_2.

До суду 26.03.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на заперечення (відзив) відповідача, згідно якого представник зазначив, що у матеріалах справи наявні всі докази, які підтверджують факт виконання умов Договору оренди автомобіля від 07.02.2017р., а саме сам договір оренди транспортного засобу від 07.02.2017р, розписки (розписка від 09.02.2017р. розписка від 02.04.2017р. розписка від 03.05.2017р. розписка від 06.06.2017р., розписка від 12.06.2017р.) та акти приймання-передачі ТЗ. У разі потреби вищевказані обставини можуть підтвердити сторони Договору оренди ТЗ (орендодавець та орендар). Щодо ненадання доказів в підтвердження, що Позивач зареєстрований в якості субєкта господарювання, який має ліцензію на перевезення пасажирів автомобільним транспортом та фактично надає послуги з перевезення пасажирів, то відповідно до ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», особа, яка уклала договір з юридичною особою для здійснення пасажирських перевезень не повинна реєструвати себе в якості субєкта господарювання та мати відповідну ліцензію.

Щодо недопустимості ОСОБА_7 виконаних робіт №НОМЕР_4 від 17.07.2017р. (СПД ОСОБА_8), як доказу по справі, представник позивача зазначив, що на підтвердження позовних вимог, Позивачем було надано ОСОБА_7 виконаних робіт №НОМЕР_4 від 17.07.2017р. (СПД ОСОБА_8) та квитанція № 949 від 17.07.2017р. (СПД ОСОБА_8). Згідно п. 7 розділу V, п. 8 розділу VII «Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів» вважають, що вищевказані правила не вказують чіткий перелік документів, який повинен надати виконавець послуг замовнику, тим більше, надані Позивачем документи не суперечать діючому законодавству та в повній мірі підтверджують проведення ремонту Позивачем та оплату грошових коштів.

Щодо нарахування вартості робіт за одні і ті самі послуги двічі згідно ОСОБА_7 виконаних робіт №НОМЕР_4 від 17.07.2017р. зазначив, що відповідно п. 1. розділу «Виконані роботи» ОСОБА_7 виконаних робіт №НОМЕР_4 вказано розбирання/збирання фарбування, що говорить про підготовку елемента (ів) автомобіля, який буде фарбуватись шляхом зняття з даного елемента обладнання (ручки, облицювання, фари, кріплення, декор, тощо), які заважають фарбуванню та його встановлення після проведення фарбування. Згідно розділу «Встановлені запасні частини» ОСОБА_7 виконаних робіт №НОМЕР_4 п. 2 крило заднє ліве та п. 3 панель задня були замінені та не дублюються з п. 7, 11 розділу «Виконані роботи», оскільки згідно розділу «Встановлені запасні частини» запчастини (п. 2, 3) вирізались та вварювались нові, які після цього вже готувались до фарбування та фарбувались згідно розділу «Виконані роботи» (п. 7,11). Керуючись вищевикладеним, вважає посилання Відповідача ОСОБА_2 щодо нарахування вартості робіт за одні і ті самі послуги двічі є необґрунтованими та такими що ґрунтуються на одних припущеннях, оскільки Відповідач не є спеціалістом в області проведення ремонтних робіт КТЗ. Також, вказав на те, що ціни вказані ОСОБА_7 виконаних робіт №НОМЕР_4 від 17.07.2017р. (СПД ОСОБА_8) за фарбу та витратні матеріали встановлюються виконавцем послуг та не обмежуються законодавством України.

Від представника страхової компанії з моменту отримання ними копії позову з додатками 26.06.2017 року, уточнень до позову 19.09.2017 року, жодних заяв по суті справи не надходило.

У судовому засіданні представник ОСОБА_9 (по довіреності від 24.03.2017 року) у судовому засіданні обставини, якими обґрунтований позов та його відповідь на відзив, підтримав та просив задовольнити позов з урахуванням наданих ними пояснень.

Представник відповідача ОСОБА_5 (за договором про надання правової допомоги від 04.09.2017 року) у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги ОСОБА_4 та просив задовольнити з урахуванням їх письмових заперечень від 19.10.2017 року. Додатково висловив заперечення з приводу вимог позивачки про стягненні витрат на оплату правової допомоги та витрат на оплату поштових відправлень, зазначив, що розмір таких витрат не підтверджений належними доказами, крім того правова допомога надається адвокатом, а юридична особа не є адвокатським обєднанням.

Представник ПАТ «Страхова компанія «ЗДОРОВО» у судове засідання не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв.

Суд, за згодою представників позивача та відповідача, виходячи з положень ч.1 ст. 223 ЦПК України та розумних строків розгляду справи, ухвалив слухати справу за відсутності представника страхової компанії, сповіщеного належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 06.02.2017 року о 17 год. 35 хв. водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «BMW 320d», р.н. НОМЕР_1, рухаючись в Приморському районі у м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 33, не дотримався безпечної дистанції, не витримав безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який від удару допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Власником пошкодженого транспортного засобу «Toyota Corolla» д/н ВН 7784СН є позивачка, ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНО 197141 від 23.01.2009 року (а.с.6).

Приморським районним судом м. Одеси 06 березня 2017 року було винесено постанову по справі №522/2979/17, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.7).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 320d», реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП (06.02.2017р.) була застрахована в ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» (третя особа) за полісом АК/1881714 (а.с.8).

22 лютого 2017 року позивача звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» сплатила частинами позивачці суму страхового відшкодування у загальному розмірі 59 125,26 грн., зокрема, виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» на користь Позивача проводились наступним чином:

- 13.06.2017р. сплачено 10 000.00 грн. (платіжне доручення №2793),

- 15.06.2017р. сплачено 10000,00 грн. (платіжне доручення №2867),

- 16.06.2017р. сплачено 10000,00 грн. (платіжне доручення №836),

- 22.06.2017р. сплачено 10000,00 грн. (платіжне доручення №902);

- 22.06.2017р. сплачено 19125,00 грн. (платіжне доручення № 930).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону N 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 979 ЦК України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з п. 36.2. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-927цс16 потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування і зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивачка подала до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування 22 лютого 2017 року.

Таким чином, крайнім строком прийняття рішення про виплату та виплату страхового відшкодування з урахуванням наведеного є 22 травня 2017 року.

Проте, перший платіж частини суми страхового відшкодування було здійснено страховою компанією лише 13 червня 2017 року, раніше даного строку не повідомив позивачку про прийняте ними рішення. Зазначене не спростовано стороною позивача належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення зі страхової компанії пені, 3% річних та інфляційних збитків є обґрунтованими, при цьому суд задовольняє їх частково виходячи з наступного.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
23.05.2017 - 13.06.201759125.261.0000.0059125.26

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 59125.00 грн.

Розрахунок суми пені

Розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
59125,2623.05.2017 - 25.05.2017313.0000 %0.071 %*126.35
59125,2626.05.2017 - 13.06.20171912.5000 %0.068 %*769.43

Таким чином, загальна сума пені за договором складає 895.78 грн.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
59125,2623.05.2017 - 13.06.2017223 %106.91

Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 106.91 грн.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
49125.2614.06.2017 - 15.06.201723 %8.08

Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 8.08 грн.

Розрахунок суми пені

Розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
49125.2614.06.2017 - 15.06.2017212.5000 %0.068 %*67.29

Таким чином, загальна сума пені за договором складає 67.29 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
14.06.2017 - 15.06.201749125.261.0000.0049125.26

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 49125.26 грн.

Розрахунок суми пені

Розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
39125.2616.06.2017 - 16.06.2017112.5000 %0.068 %*26.80

Таким чином, загальна сума пені за договором складає 26.80 грн.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
39125.2616.06.2017 - 16.06.201713 %3.22

Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 3.22 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
16.06.2017 - 16.06.201739125.261.0000.0039125.26

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 39125.26 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
17.06.2017 - 22.06.201729125.261.0000.0029125.26

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 29125.26 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
17.06.2017 - 22.06.201729125.261.0000.0029125.26

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 29125.26 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
17.06.2017 - 22.06.201729125.261.0000.0029125.26

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 29125.26 грн.

Виходячи з наведеного, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача страхової компанії збитків з урахування індексу інфляції не знайшли свого підтвердження за розглядом справи, а тому в цій частині позову суд відмовляє.

При цьому, суд вважає за можливе стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗДОРОВО» на користь ОСОБА_1 1242 (одну тисячу двісті сорок дві) грн. 13 коп. (суми пені та трьох 3% річних)..

У частині вимог, предявлених до ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У підтвердження розміру завданої їй матеріальної шкоди, позивачка посилається на висновок №034/17 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5, складеного 03.03.2017 року оцінювачем ОСОБА_7 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача серії МФ №4527 від 16.09.2006 року, свідоцтво №1360 від 13.07.2018 року), згідно якого сума матеріального збитку пошкодженого ТЗ склала 61 781,79 грн. (а.с.10-29). Зазначений розмір збитків не спростований належними та допустимими доказами з боку відповідачів.

Суд враховує, що ПРАТ СК «Здорово» виплатило позивачці суму страхового відшкодування у розмірі 59 125, 26 грн..

Суд не приймає до уваги в підтвердження заявлених ОСОБА_4 позовних вимог акт виконаних робіт №НОМЕР_4 від 17.07.2017 року та квитанцію до прибуткового ордера №949 від 17.07.2017 року на користь ФОП «ОСОБА_10, оскільки вказаний акт не містить інформації про вартість однієї нормо години, вартість матеріалів, визначених в акті в тричі перевищує вартість матеріалів, визначених у висновку №034/17 експертного автотоварознавчого дослідження, та визначено види додаткових робіт, які не вказано у висновку №034/17, а тому суд виходить із розміру збитку, визначеного в експертному дослідженні від 03.03.2017 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України, відповідач повинен відшкодувати позивачу 2 656, 53 грн.. (61 781, 79 грн. 59 125, 26 грн.).

Витрати за проведене позивачкою експертне дослідження склали 1800 грн. 00 коп., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №036 від 08.03.2017 року (а.с.30), тому дані кошти суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки дані витрати.

З приводу вимог позивачки про стягнення з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат за оренду автомобіля у розмірі 57 400 грн., суд вважає, що правові підстави, зазначені позивачем (п. 3 ч.2 ст.11, ст.22, ч. 1 ст.1166, ч. 2 ст.1187. ст. 1192, ст. 1194 ЦК України) не передбачає можливість стягнення з винуватця ДТП на користь потерпілої особи будь-яких додаткових витрат, крім відшкодування збитків.

Крім того, у якості доказів понесення додаткових витрат позивач посилається на договір оренди автомобіля, укладений 07.02.2017р. між фізичними особами ОСОБА_6 і ОСОБА_4, проте вказаний договір укладено у простій письмовій формі, що не відповідає вимогам ст. 799 ЦК України, а тому суд вважає, що даний договір є нікчемним та не створює юридичних наслідків не тільки для сторін договору, а й для будь-яких інших осіб.

Також, позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували її посилання на те, що через механічні пошкодження автомобіля вона була позбавлена можливості отримувати дохід. Позивачка не надала суду жодних доказів в підтвердження того, що вона зареєстрована у якості субєкта господарювання, який має ліцензію на перевезення пасажирів автомобільним транспортом та фактично здійснює (надає) вказані послуги, та отримання нею прибутків до даного ДТП.

З урахуванням зазначеного, вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат за оренду автомобіля у розмірі 57 400 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає відшкодування витрат, повязаних з наданням правничої допомоги лише адвокатом. У свою ж чергу, ТОВ «Гранд Асістанс», яке надавало позивачці послуги у сфері права, не є адвокатським обєднанням, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку витрат, понесених нею у звязку з отриманням правової допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних товариством, та здійснених витрат.

Отже, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача лише суми судового збору у розмірі 640 грн., сплаченого нею за розглядом даної справи (квитанція 0.0.766108737.1 від 16.05.2017 року (а.с.45).

Керуючись; ст.ст.. 1, 2, 11, 15, 16, 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.1 ст. 223, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України;

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗДОРОВО» про стягнення збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_6, паспорт серії КМ 606999 від 18.07.2009 року, проживає 65058 АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (іпн., що мешкає 65088 м. Одеса вул. Обільна, буд.66) матеріальну шкоду у розмірі 2 656 (дві тисячі шістсот пятдесят шість) грн. 53 коп., та витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн., а всього - 4 456 (чотири тисячі чотириста пятдесят шість) грн. 53 коп..

В іншій частині позовних вимог до ОСОБА_2 -відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗДОРОВО» (код ЄДРОПУ 33637321, зареєстровано 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Н) на користь ОСОБА_1 (іпн., що мешкає 65088 м. Одеса вул. Обільна,буд.66 ) 1242 (одну тисячу двісті сорок дві) грн. 13 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_6, паспорт серії КМ 606999 від 18.07.2009 року, проживає 65058 АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (іпн., що мешкає 65088 м. Одеса вул. Обільна,буд.66) судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗДОРОВО» (код ЄДРОПУ 33637321, зареєстровано 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Н) на користь ОСОБА_1 (іпн., що мешкає 65088 м. Одеса вул. Обільна,буд.66) судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.