Провадження №2/760/2628/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

10 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника позивача- ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 417 471, 22 гр. матеріального збитку, завданого їй пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, та 2 000, 00 гр. витрат, понесених на проведення експертної оцінки.

Посилається в позові на те, що 18 січня 2017 року відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Солом'янській у м. Києві на нерегульованому перехресті з вул. М. Кривоноса при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вона є власником автомобіля марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_3.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Для визначення розміру завданого їй матеріального збитку пошкодженням автомобіля 17 липня 2017 року нею був укладений договір №3489 в СПД ОСОБА_6 на проведення експертної оцінки.

Відповідно до Звіту №3489 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок ДТП складає 417 471, 22 гр.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв»язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Враховуючи, що неявка представника відповідача не є першою, дата судового часу дання була судом погоджена з представниками сторін, утому числі з представником відповідача, та вимоги ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає неявку представника відповідача в судове засідання без поважних причин.

Представник відповідача подав до суду відзив, яким проти позову заперечує.

Зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в СК »Київ Ре» з лімітом відповідальності 50 000, 00 гр., а тому на цю суму мають бути зменшені вимоги позивача до відповідача.

Крім того, вважає, що при проведенні оцінки СПД ОСОБА_6 були допущені порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а саме: при проведенні огляду пошкодженого автомобіля не був запрошений відповідач, а пошкодження автомобіля, викладені в протоколі огляду, неможливо ідентифікувати по фотографіях.

Під час технічного огляду не був зафіксований пробіг автомобіля по спідометру, не зафіксовані інформативні ознаки раніше виконаного ремонту в 2012 році, що вплинуло на ринкову вартість автомобіля та суму збитку.

Розрахунок суми збитку був проведений не на момент ДТП, а на момент складання Звіту, а строк експлуатації автомобіля був зазначений 2007, в той час, коли він 2006 року випуску.

При визначенні ринкової вартості автомобіля оцінювач не провів аналіз українського ринку на КТЗ, а взяв за основу оцінку з зарубіжного довідника.

Вважає, що приведені порушення вплинули як на ринкову вартість автомобіля, так і розмір завданих позивачці збитків.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час розгляду справи також повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавшипояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 18 січня 2017 року на перехресті вулиць Солом»янської та М.Кривоноса в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій зіткнулися автомобілі НОМЕР_4, під керуванням відповідача, та «Ауді» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4

Внаслідок зазначеної дорожньо - транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_5, який на праві власності належить позивачці, отримав механічні пошкодження.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП.

/ а.с. 4 - 9 /

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Відповідно до Звіту №3489 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_3 від 17 липня 2017 року, виконаного СПД ОСОБА_6 на замовлення позивачки, вартість матеріального збитку станом на 17 липня 2017 року складає 417 471, 22 гр.

/ а.с. 13 - 69 /

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої, джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з викладеного вище, вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої належний позивачці автомобіль був пошкоджений, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Суд не приймає до уваги заперечень представника відповідача, викладених у відзиві на позов, виходячи з наступного.

Зі Звіту №3489, складеного СПД ОСОБА_6 вбачається, що в процесі оцінки були використані ряд нормативних актів, передбачених для такої оцінки, в тому числі результат обстеження транспортного засобу, комп»ютерна програма « Audatex», Бюлетень автотоварознавця та інформація мережі Інтернет.

Крім того, з дослідницької частини Звіту вбачається, що оцінювачем при визначенні розміру шкоди були враховані як попередні пошкодження та проведені ремонтні роботи, так і інші показник, які при цьому мають враховуватися.

Представник позивачки в судовому засіданні зазначив, що на момент проведення оцінки таких автомобілів, як належить позивачці, було зареєстровано усього два на території України, а тому визначити його вартість на момент вчинення ДТП вдалося лише з міжнародних джерел.

Відповідно до ч.ч.1, 2,3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз»яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ»я сторін та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Акцентуючи увагу на допущених, з його точки зору, порушеннях при проведенні оцінки, представник відповідача будь-яким чином висновки, викладені в Звіті, не спростовує.

За змістом ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З точки зору ч.1 ст.80 ЦПК Укпраїни достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, представник відповідача суду не надав, не з»явившись у судове засідання, приведених представником позивача доводів не спростував, як і викладених у Звіті висновків, не привівши шляхів їх вирішення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22.1 даного закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.11 вище приведеної постанови Пленуму ВССУ, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, який в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Згідно з ч. 1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судом встановлено, що 17 липня 2017 року між позивачкою та СПД ОСОБА_6 було укладено договір №3489, відповідно до якого виконавець зобов'язався провести оцінку транспортного засобу для визначення матеріальних збитків, ринкової вартості транспортного засобу марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_3 тощо.

Даним договором сторони погодили вартість робіт у розмірі 2 000, 00 гр.

Відповідно до квитанції №3489 від 06 вересня 2017 року позивачем була сплачена погоджена договором сума, що також підтверджується Актом виконання робіт від 06 вересня 2017 року.

/ а.с. 10 - 12 /

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 4 194, 71 гр. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду, та суму понесених витрат на проведення експертної оцінки в розмірі 2 000, 00 гр.

Керуючись ст.ст. 12, 14, 15, 16, 22,1166, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 6, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_6 / на користь ОСОБА_2 / АДРЕСА_2, ІН НОМЕР_7 / 417 471, 22 гр. матеріального збитку, 2 000,00 гр. вартості автотоварознавчого дослідження та 4 194, 71 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 21 травня 2018 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва