Справа № 766/8152/18
УХВАЛА

07 травня 2018 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір відновлювальної мультивалютної кредитної лінії №23/13/290813 від 29.08.2013 року, який був укладений між ПАТ «БМ БАНК» та Багатогалузеве приватне підприємство «Бонус»; договір іпотеки нерухомого майна №23/13/290813/1 від 29 серпня 2013 року, який був укладений між Пат «БМ Банк» та Багатогалузеве приватне підприємство «Бонус»; договір поруки від 29.08.2013 року № 23/13/290813/5 який був укладений між ПАТ «БМБанк», ОСОБА_1 та Багатогалузеве приватне підприємство «Бонус»; договір поруки від 29.08.2013 року № 23/13/290813/4 який був укладений між ПАТ «БМ Банк», приватним підприємством «ВКФ «Рост» та Багатогалузеве приватне підприємство «Бонус».

Ухвалою суду від 07.05.2018 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

Разом з матеріалами справи до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за рахунок арештованого майна: будівля АЗС, яка розташована за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, м Цюрупинськ, вул. М.Куліша, 8, та складається з: будівлі АЗС, літ. «А», будівлі СТО літ. «Б», навіс літ. «В», заправ очний рострів, резервуарний парк, зливна ємкість, дренажний колодязь, інформаційне табло, мостіння; земельна ділянка, загальною площею 0,1321 га, кадастровий номер :02:001:0104, яка розташована за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, м. Цюрупинськ, вул. М.Куліша,8; будівля АЗС, яка розташована за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, с. Раденське, вул. Миру, 42, та складається з: будівлі АЗС, літ. «А», навіс літ. «Б», навіс літ. «В», туалет літ. «Г», споруди 1-8, мостіння; цілісний майновий комплекс автомобільної заправної станції, яка розташована за адресою: Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. К.Маркса, 2; майновий комплекс АЗС, яка розташована за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, смт. Каланчак, вул. Сімферопольська, 2а, та складається з: операторської, літ. «А», навіс паливо роздавальної колонки літ. «Б», заправ очний підземний резервуар для палива, зливний устрій, пожежний щит, рекламний щит, трансформатор, вигріб, мостіння, оскільки на теперішній час існує загроза, що буде проведено реалізацію майна належного відповідачу, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч. 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєктів користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Необхідною умовою вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення, так і ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі і задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконання такого рішення.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки заявником не обґрунтовано які саме його матеріально-правові інтереси будуть порушені в разі реалізації майна, яке належить боржнику-юридичній особі в процесі проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження по стягненню боргу на користь іншої юридичної особи, не зазначено які можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення, так і ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в разі невжиття таких заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В.Прохоренко