АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2403/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року, постановлену під головуванням судді Оксюти Т.Г., -

встановила:

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року назване подання задоволено.

Обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання нею рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року у справі № 2/756/340/13.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Представник ПАТ «Родовід Банк» подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 52464413 відносно боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Обґрунтовуючи подання, представник державної виконавчої служби зазначив, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення. У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, боржник не надає інформацію про належне йому майно, не з'являється на виклики до державного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянинові, який має паспорт може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п. 1-9 цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52464413 на підставі виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 17 жовтня 2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 7712/ІЖ-065.08.1 від 18 березня 2008 року.

Згідно розписки, представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 19 жовтня 2016 року.

05 квітня 2017 року державним виконавцем направлений виклик про необхідність явки на прийом до державного виконавця та вимога виконати рішення суду.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання боржником даної вимоги, конверт повернувся за закінченням строку зберігання.

Таким чином, державний виконавець обґрунтовує ухилення боржника від виконання судового рішення, лише тим, що боржник добровільно не виконав рішення суду, та не з'явився на прийом за вимогою державного виконавця, а також зазначає, що боржник регулярно перетинає державний кордон України.

Колегія суддів вважає, що невиконання боржником в добровільному порядку рішення суду, не свідчить про ухилення боржника від його виконання.

Будь-яких інших обставин, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», які б давали підстави для висновку про ухилення боржника від виконання судового рішення, подання та матеріали справи не містять.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 14 листопада 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 травня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук