АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Київ

Справа № 22-ц/796/4434/2018

Унікальний номер 755/1253/18

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Галагана В.І., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2018 року позивач звернувся із позовом, на обґрунтування якого зазначив, що із 11 жовтня 2015 року перебуває із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, сторони мають різні погляди на вирішення сімейних і побутових проблем, що призвело до втрати почуттів та поваги один до одного і вони фактично припинили будь-які стосунки, тому позивач просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 11 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис№1482. (а.с.1)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 11 жовтня 2013 року (актовий запис № 1482) розірвано, а також повернуто ОСОБА_2 з державного бюджету судовий збір у розмірі 352,40 грн. (а.с.28-30)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення районного суду і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити та надати сторонам строк для примирення у шість місяців. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і не сприяв здійсненню їхніх прав, а саме не вжив заходів щодо примирення подружжя відповідно до приписів ч. 1 ст. 111 СК України. Вказувала, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки сторони спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Крім того, збереження шлюбу необхідно для забезпечення спільному сину, якому лише 2 роки та 6 місяців, сімейного виховання, духовного та фізичного розвитку. (а.с.45-50)

ОСОБА_2 направив до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому із посиланням на необґрунтованість доводів апеляційної скарги просив не надавати строк на примирення, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року без змін. (а.с.75-76)

Зважаючи на положення пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІАпеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала скаргу і просила її задовольнити, ОСОБА_2 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що із 11 жовтня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13)

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, вони втратили почуття та повагу один до одного, фактично припинили будь-які стосунки, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та є недоцільним. (а.с.1)

Під час розгляду справи районним судом відповідач визнала позовні вимоги і заперечень проти розірвання шлюбу не мала, що підтверджується поданою відповідачкою ОСОБА_1 26 лютого 2018 року до суду письмовою заявою.(а.с.25)

Цих обставин ОСОБА_1 не заперечувала і в суді апеляційної інстанції про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання.

За таких обставин, доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що суд не вжив заходів щодо примирення подружжя відповідно до приписів ч. 1 ст. 111 СК України спростовуються наявними у справі доказами. При цьому, за містом вищевказаної норми, роз'яснень, що містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене частиною 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу.

Подана ОСОБА_1 26 лютого 2018 року письмова заява, обґрунтовано розцінена районним судом як така, що свідчить про наявність згоди відповідачки на розірвання шлюбу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремим один від одного життям, формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому дійшов висновку, що сім'я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. (а.с.28-30)

Позивач ОСОБА_2 подав до апеляційного суду відзив в якому категорично заперечував спільне проживання і побут сторін, вважав неможливим примирення та відновлення шлюбних відносин між сторонами.(а.с. 75-76)

Колегія суддів апеляційного суду забезпечила реалізацію права сторін на примирення з метою збереження сім'ї та, розглядаючи клопотання апелянта про надання шестимісячного строку для примирення, опитуванням сторін з'ясувала причини і обставини спору, запропонувала можливі шляхи мирного врегулювання спору, у т.ч. наданням додаткового строку для примирення. За поясненнями сторін, такі спроби примирення вживались протягом певного часу проте до примирення не призвели, що підтверджується протоколом і звукозаписом судового засідання в суді апеляційної інстанції.(а.с. 94-96)

Позивач ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції висловив категоричне заперечення проти можливості такого примирення із посиланням на втрату почуттів до іншого з подружжя, зазначав про постійні сварки між подружжям, що негативно впливає на психоемоційний стан дитини та зазначав про відсутність його бажання до примирення і подружнього життя із відповідачкою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Надані відповідачкою ОСОБА_1 фотокартки за якими сторони разом проводять час з дитиною, займаються її вихованням, копії чеків на придбання продуктів, не свідчать про наявність між сторонами подружніх почуттів або можливість їх збереження.(а.с. 85-93)

Таким чином, при встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, не впливають на правильність ухваленого районним судом рішення і не можуть бути визнані підставою для скасування оскаржуваного рішення, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 24 травня 2018 року.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова