Справа №295/7921/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Зосименка О.М.,

при секретарі Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житомирської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому з врахуванням заяв про збільшення вимог від 06.02.2017 р., уточнень від 08.05.2018 року просив суд встановити факт проживання позивача разом з померлою дружиною ОСОБА_5, по день її смерті у будинку за адресою: м. Житомир, вул.. Східна, 151 (квартира №4) та визнати за ним право власності на 24/100 будинку за адресою: м. Житомир, вул.. Східна, 151 (квартира №4) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 31 липня 2014 року.

Сторони та їх представники в останнє судове засідання не зявилися, від представників позивача, Житомирської міської ради, який заперечує проти позову (а.с.31 т.3), та ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Треті особи в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31 липня 2014 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП 245719, виданого відділом державної РАЦС Житомирського міського управління юстиції 31.07.2014 року (а.с.10).

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання, померла ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 у кв. №4 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складалася зокрема із 24/100 ідеальних частин житлового будинку №151, що знаходиться по вул. Східній у м. Житомирі (а.с.12).

Вказане нерухоме майно належало померлій особі на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 30 травня 1990 року. (а.с.16)

Постановою від 03.12.2015 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої 31.07.2014 дружини ОСОБА_5, так як ОСОБА_1 не надав нотаріусу довідку відповідних органів паспортної служби із зазначенням інформації про склад зареєстрованих зі спадкодавцем осіб на момент відкриття спадщини, а також факт прийняття спадщини (а.с.8).

Одночасно в судовому засіданні встановлено, та не заперечувалося представником позивача та відповідачем ОСОБА_2, що позивач до моменту смерті своєї дружини ОСОБА_5 постійно проживав разом з нею у кв. №4 за адресою: м. Житомир, вул.. Східна, 151 без реєстрації, оскільки зареєстрований у кв. №1 за адресою: м. Житомир, вул.. Східна, 151, що також підтверджується довідкою ПП «КВЖРЕП №8» (а.с.243 т.2).

Згідно ст.ст. 1218, 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз'яснено судам у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, встановивши, що позивач постійного проживав зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини у кв. №4 за адресою: м. Житомир, вул.. Східна, 151 без реєстрації; не вчинив дій, які свідчать про відмову від спадщини, а її фактично прийняв; за відсутності інших спадкоємців першої черги, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

В порядку 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 16, 1218,1220,1268 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, ст. 259, 268 ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем - ОСОБА_5 на час відкриття спадщини у кв. №4 за адресою: м. Житомир, вул.. Східна, 151.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 24/100 будинку за адресою: м. Житомир, вул.. Східна, 151 (квартира №4) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 31 липня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 358 грн. 50 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 358 грн. 50 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Складення повного судового рішення 29.05.2018 р.

Суддя О.М. Зосименко