№ 336/6017/14-ц
пр. № 6/336/117/2018
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2018 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник заявника подала заяву про розгляд заяви за відсутності представника ТОВ «ЄАПБ».

Позивач ПАТ «Дельта Банк» представника до суду не направив, відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду заяви повідомлялись в установленому порядку, причини неявки суду не сповістили.

Заява розглянута за відсутності заявника та сторін у відповідності до положень ст. 442 ч. 3 ЦПК України.

При вирішенні подання суд виходить з наступного.

У відповідності до положень ст. 442 ЦПК України У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 від 02.06.2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 26 Закону України № 1404 вказує, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Статтею 12 Закону України № 1404 визначено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Рішення суду набрало законної сили 17.10.2014 року, тож строк предявлення до виконання виконавчого листа сплив у жовтні 2017 року.

Натомість заявником не надано суду жодних відомостей про те, що первісним стягувачем виконавчий лист подавався до виконавчої служби та рішення суду зверталось до виконання у визначений чинним законодавством строк.

Крім того, суд вважає, що наданими до заяви копіями документів отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права стягнення заборгованості за договором, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, не підтверджено.

Так, заявником до заяви додано копію лише двох аркушів договору № 194/К про відступлення прав вимоги за кредитним договорами без жодного додатку.

Отже за відсутності повного тексту договору з додатками, з якого можна було б встановити предмет договору, дату його укладення та інші істотні його умови суд позбавлений можливості визначити яких саме прав та за якими саме договорами набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення заяви та заміни стягувача у виконавчому провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 353, 442 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

25.05.18