Справа № 460/3111/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/1126/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 01 вересня 2015 року у справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01 вересня 2015 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено громадянину України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до часу сплати ним штрафу в дохід держави по постанові у справі про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 від 10.03.2013 року.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що для задоволення подання державного виконавця про здійснення згаданого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Вказує, що державним виконавцем не наведено жодних обґрунтованих доводів, що вказували б на ті неправомірні дії чи бездіяльність боржника, які могли б свідчити про його ухилення від виконання рішення суду, таких обставин відповідно не встановлено і судом.

Звертає увагу суду, що сам факт відкриття виконавчого провадження, вчинення дій по його виконанню державним виконавцем та його неналежне виконання боржником, при відсутності належних допустимих, достовірних та достатніх доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, - не свідчать про необхідність тимчасового обмеження конституційних прав боржника, з поданням про що звернувся державний виконавець.

Також зазначає, що на час подання апеляційної скарги в мене жодних заборгованостей немає, а виконавче провадження у якому встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України закінчено ще 11.02.2016 року у зв'язку з повним фактичним виконанням, що підтверджується письмовим повідомленням державного виконавця Восух С.В.

Просить ухвалу Яворівського районного суду м. Львова від 01 вересня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Львівської області Восух С.В. звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником ВДВС, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відносно гр.ОСОБА_2, який ухиляється від сплати штрафу по постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ВС1 №080614 від 10.03.2013 року в сумі 850 гривень.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 по постанові інспектора ДПС ВДАІ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 10.03.2013 року був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 850 гривень, отримавши копію постанови штраф в добровільному порядку не сплатив, отриману постанову не оскаржив, тривалий час ухиляється від виконання накладеного адміністративного стягнення.

Задовольняючи подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон гр.. ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що боржника наявні невиконані зобов"язання, покладені на нього судовим рішенням, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон (за межі України), однак з вказаним висновком суду не можна погодитись з наступних підстав.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон) передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодження сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України ( в редакції 2003 року, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до "Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" ВСУ від 01.02.2013 року про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України ( в редакції 2003 року, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Таким чином, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

В матеріалах справи відсутні докази, які можна було б визнати належними і допустимими, які б свідчили про ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а також обов'язків, які визначені для боржника ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Інших доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням державним виконавцем не представлено, а судом не здобуто, відтак у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення подання про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Крім цього, станом на момент подання апеляційної скарги в боржника жодних заборгованостей немає, а виконавче провадження у якому встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України закінчено ще 11.02.2016 року у зв'язку з повним фактичним виконанням, що підтверджується письмовим повідомленням державного виконавця Восух С.В.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала Яворівського районного суду Львівської області від 01 вересня 2015 року, як така, що постановлена передчасно, підлягаєскасуванню з прийняттям нової постанови, про відмову у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2.

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, п. 3 ч. 1 ст. 312, п. 2 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 01 вересня 2015 року - скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України- відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 травня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.