Справа № 201/202/16-ц
Провадження № 4с/201/28/2018
У Х В А Л А

23 травня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (заінтересовані особи Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, ОСОБА_2) про визнання дій державного виконавця в частині винесення постанови про арешт майна боржника незаконними та скасування постанови про арешт коштів боржника,

В С Т А Н О В И В:

15.12.2017р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою (заінтересовані особи головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, ОСОБА_2М) про визнання дій державного виконавця в частині винесення постанови про арешт майна боржника незаконними та скасування постанови про арешт коштів боржника (а.с.№2-7 т. №1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.12.2017р. провадження у справі було відкрито ( а.с. № 32 т. № 1).

В обґрунтування заявлених вимог, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 26.04.2017р. - а.с.№ 61 т. № 2) в скарзі посилався на те, що постановою державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_1 від 12.12.2017р. було відкрито виконавче провадження № 55355673 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 201/202/16ц про стягнення з банку на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договорами. Того ж дня, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника, які знаходяться на кореспондентських рахунках банка в інших установах. Посилаючись на те, що Законом «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона накладення арешту на кореспондентські рахунки, а також те, що державним виконавцем порушено норми п. 7 ч. 1 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» і не зазначено в постанові порядку і строків її оскарження, заявник просив визнати дії головного державного виконавця Шевченко М.Р. в частині винесення 12.12.2017р. постанови про арешт коштів в межах виконавчого провадження № 55355673 незаконними, а також просив скасувати оскаржувану постанову від 12.12.2017р.

02.04.2018р. на електрону пошту суду надійшли заперечення представника заявника на відзив, в яких він посилається на помилковість тверджень виконавця щодо правомірності накладення арешту на кореспондентські рахунки (а.с.№194-203 т.№ 1).

В наданій суду 23.05.2018р. заяві представник заявника вимоги скарги підтримав, просив задовольнити і розглянути справу без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 60-62 т. № 2).

19.03.2018р. на електрону адресу суду від представника заінтересованої особи ВПВР ДДВС МЮУ - ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 15.03.2018р. - а.с.№ 65-67 т.№2) надійшов відзив на скаргу, в якому вона просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону. Крім того, державним виконавцем був накладений арешт лише в межах суми, яка підлягала стягненню з банка, а тому інтереси інших осіб не порушено цим арештом. ОСОБА_5 банку України від 25.10.2001р. розяснена можливість накладення арешту на кошти на кореспондентських рахунках, а тому просила відмовити в задоволенні скарги.

В наданій суду 23.05.2018р. заяві, представник ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_4 доводи, зазначені у відзиві підтримала, просила відмовити в задоволенні скарги і розглянути справу без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 70 т.№ 2).

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 (діє на підставі ордеру Серія ДП № 000007 від 22.01.2016р.) в судове засідання не зявилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями (а.с.№58-59 т.№2), про причини неявки суд не сповістили.

За таких обставин, на підставі ч. 2 ст. 450, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін, що не зявилися та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд ознайомившись із матеріалами справи, а також з копією матеріалів виконавчого провадження, наданого представником ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_4, вважає за можливе скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень ДДВС Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження АСВП № 55355673 про примусове виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/202/16ц про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договорами (а.с.№ 68-69 т.№ 1).

Постановою головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_1 12.12.2017р. було відкрито виконавче провадження і цього ж дня винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в сумі 882 223,26дол. США та 159 404,35 євро (а.с.№ 79-92 т. № 1).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження, арешт був накладений на кошти боржника на рахунках, реквізити яких зазначені безпосередньо стягувачем у заяві від 11.12.2017р. про відкриття виконавчого провадження (а.с.№71-73 т. № 1) і як зазначила представник ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_4 та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, державним виконавцем не проводились ані перевірка цих рахунків на можливість накладення арешту, ані виявлення інших рахунків банку, з яких можливо списати кошти на виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку. Стягнення коштів з кореспондентських рахунків банку здійснюється ОСОБА_5 банком України на вимогу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключно у випадках, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобовязані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 4 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також приймаючи до уваги положення ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», дії головного державного виконавця є неправомірні і він не мав права арештовувати кошти, які перебувають на кореспондентських рахунках ПАТ КБ «ПриватБанка», оскільки пряма заборона про це міститься в законі.

Крім того, задовольняючи вимоги скарги, судом прийнято до уваги те, що на момент накладення арешту на кошти, які знаходяться на певних кореспондентських рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», діяла заборона про це на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2016р. по цивільній справі № 201/5111/15ц, якою заборонено Державній виконавчій службі України та її правонаступникам, органам Державної виконавчої служби та їх правонаступникам, ОСОБА_5 банку України, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «СІТІБАНК», ПАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» ПАТ «Укрсоцбанк» ПАТ «Ощадний банк України» ПАТ АБ«ПІВДЕННИЙ» вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на рахунки та кошти (грошові кошти) на рахунках, а також будь-яке стягнення, примусове списання коштів (грошових коштів) за платіжними та іншими вимогами Державної виконавчої служби та будь-яких її правонаступників з кореспондентських рахунків ПАТ КБ «Приватбанк», про що державний виконавець був повідомлений листом від 15.12.2017р. ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (а.с.№116 т.№1).

Посилання представника заявника у скарзі на те, що арешт був накладений на кошти, які знаходяться в 15 фінансових установах, що в 15 разів перевищує суму стягнення, а також на те, що державним виконавцем в порушення п. 7 ч. 1 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» не зазначений порядок і строки оскарження постанови, суд оцінює критично, через те, що ці доводи є необґрунтованими, оскільки з наданих матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в деяких банках були відсутні рахунки ПАТ КБ «ПриватБанк», або невірно був зазначений номер рахунку (а.с.№115, 117-118, 137, 164-165 т. № 1). Крім того, в постанові про накладення арешту на кошти, в п. 3 резолютивної частини, міститься посилання на Закон, яким визначений порядок і строки її оскарження.

Посилання представника ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_4 на те, що листом НБУ від 25.10.2001р. за № 18-211/3950 дозволено накладення арешту на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках комерційних банків, суд також оцінює критично, оскільки цей лист був виданий, коли діяла інша редакція Закону України «Про банки та банківську діяльність» і в 2015р. саме в ст. 59 цього закону в 2006р., 2012р. і в 2015р. були внесені зміни, які забороняючи накладення арешту на кореспондентські рахунки, визначили певні підстави для списання коштів з таких рахунків.

Таким чином, суд вважає, що заявником доведена неправомірність дій головного державного виконавця Шевченко М.Р. та скарга підлягає задоволенню, а постанова про арешт коштів ПАТ «ПриватБанк» від 12.12.2017р. в межах виконавчого провадження № 55355673 на суму 882 223,26дол. США та 159 404,35євро скасуванню.

Доказів понесення сторонами витрат, повязаних з розглядом справи, суду не надано, а тому ці витрати не відшкодовуються відповідно до ст. 452 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, ст.ст. 76-81, 83, 89, ч. 2 ст. 247, ст.ст.260, 353, 447, 450, 451, 452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (заінтересовані особи Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, ОСОБА_2) про визнання дій державного виконавця в частині винесення постанови про арешт майна боржника незаконними та скасування постанови про арешт коштів боржника задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 в частині винесення постанови від 12.12.2017р. про арешт коштів Публічного акціонерного банку комерційний банк «ПриватБанк» в межах виконавчого провадження № 55355673 на суму 882 223,26дол. США та 159 404,35євро - неправомірними.

Постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про арешт коштів Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 12.12.2017р. в межах виконавчого провадження № 55355673 на суму 882 223,26дол. США та 159 404,35євро скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя: Н.В.Ткаченко