Справа №487/1982/17 23.05.2018
Провадження №22-ц/784/847/18
Справа 487/1982/17 Головуючий першої інстанції: Павлова Ж.П.
Провадження № 22-ц/784/847/18 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Богуславська О.М.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 березня 2018 року

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2017 року ОСОБА_5 предявила позов до ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Позивач зазначала, що працює сестрою медичною стаціонару відділення загальної хірургії ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради з 11 серпня 2016 року.

30 березня 2017 року наказом №272к/тм виконуючим обовязки головного лікаря ОСОБА_6 до неї застосовано такий захід дисциплінарного стягнення як догана за інтервю сторонній особі і розголошення відомостей про пацієнта, з зазначенням його прізвища, факту проведення операції, огляду, назви відділення, в яке було переведено хворого.

В інтервю вона не озвучувала історію хвороби, а лише послалась на довідку від 14 березня 2017 року та вказала на недоліки в організації прийому хворих, відсутність належного обладнання та необхідність ремонту в лікарні.

Крім того, в наказі не конкретизована дата порушення трудової дисципліни, а довідка від 14 березня 2017 року не є закритим документом для широкого загалу осіб. У звязку з чим позивач вважала названий наказ незаконним та просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 березня 2018 року позов задоволено. Постановлено скасувати наказ в.о. головного лікаря ОСОБА_6 ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради №272к/тм від 30 березня 2017 року про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_5 зі стягненням на її користь з відповідача 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що відповідач не надав доказів на підтвердження факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст.11 Закону «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

За правилами ст.10 Закону «Про захист персональних даних» володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб'єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб'єктам відносин, пов'язаних з такими даними. Використання персональних даних працівниками суб'єктів відносин, пов'язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов'язків. Ці працівники зобов'язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов'язання чинне після припинення ними діяльності, пов'язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 з 11 серпня 2016 року працює сестрою медичною стаціонару відділення загальної хірургії ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради.

В день прийняття на роботу ОСОБА_5 підписала зобовязання про нерозголошення у будь-який спосіб персональних даних інших осіб, що стануть відомими у звязку з виконанням посадових обовязків.

Основними обовязками працівників ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради (п.4.1.13 Правил внутрішнього трудового розпорядку) є, в тому числі дотримання принципів професійності, сумлінності, доброзичливості та професійної етики і деонтології, дотримання професійних обовязків, збереження лікарської таємниці.

13 лютого 2017 року ОСОБА_7 госпіталізовано до відділення нефрології та діалізу ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради, а 23 лютого 2017 року переведено до хірургічного відділення і цього ж дня йому було проведено оперативне втручання.

ОСОБА_5 будучи 23 лютого 2017 року черговою вводила ОСОБА_7 інєкцію сибазону внутрішньомязово.

На підставі наказу Управління охорони здоровя ОСОБА_4 облдержадміністрації від 10 березня 2017р. було проведено перевірку фактів, викладених у зверненні ОСОБА_8 стосовно правомірності дій медичних працівників хірургічного відділення ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради при наданні медичної допомоги ОСОБА_7

14 березня 2017 року за наслідками названої перевірки було складено довідку із зазначенням прізвища ОСОБА_7, часу і місця перебування у медичному закладі, діагнозу та застосованих щодо нього медичних заходів.

16 та 22 березня 2017 року ОСОБА_7 звернувся зі скаргами про притягнення, в тому числі ОСОБА_5 до відповідальності за інтервю журналісту, яке було поширене в мережі Інтернет в якому без його дозволу поширено інформацію про його прізвище, місце лікування та нанесено образу, а саме зазначено, що він є системним наркоманом.

22 березня 2017 року ці скарги розглянуто на засіданні комісії з розгляду звернень громадян ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради із запрошенням ОСОБА_5, якій після її усних пояснень (не памятає чи говорила, що у пацієнта були ломки) було запропоновано надати письмові пояснення з приводу порушення лікарської таємниці.

В наданих 22 березня 2017 року письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначила, що 23 лютого 2017 року вона не розголошувала відносно ОСОБА_7 медичну таємницю, а виконувала свої обовязки.

30 березня 2017 року наказом №272к/тм виконуючого обовязки головного лікаря ОСОБА_6 до ОСОБА_5 за порушення лікарської таємниці, вимог професійної етики, деонтології, п.2.15 посадової інструкції застосовано такий захід дисциплінарного стягнення як догана за надання інтервю сторонній особі і розголошення відомостей про пацієнта із зазначенням його прізвища, проведення операції, знеболення сибазоном, вживання твердження, що пацієнт є наркоманом, вживає наркотичні засоби і в нього були ломки.

Враховуючи те, що в позовній заяві ОСОБА_5 не заперечувала ні сам факт інтервю сторонній особі у звязку з подіями 23 лютого 2017 року, які повязані з ОСОБА_7, ні поширення під час цього інтервю інформації, яка міститься в довідці від 14 березня 2017 року, а обставини викладені у скаргах ОСОБА_7 і в наказі роботодавця про притягнення до дисциплінарної відповідальності повністю підтверджуються даними відеозапису названого інтервю, то висновок суду про наявність підстав для задоволення позову є помилковим.

Названі докази створюють сукупність і є належними, достатніми, достовірними (ст.77,79,80 ЦПК) для того щоб дійти висновку про безпідставність позову у звязку доведеністю факту порушення позивачем трудових обовязків. Вважати копію відеозапису інтервю недопустимим доказом (ст.78 ЦПК) відсутні підстави, так як запис інтервю було здійснено і поширено з дозволу ОСОБА_5, а інформація, яку містить цей доказ остання не заперечувала.

При застосуванні дисциплінарного стягнення роботодавцем дотримано вимог ст.148 КЗпП (строк застосування дисциплінарного стягнення), оскільки запис інтервю виходячи з його змісту відбувся не раніше 14 березня 2017 року - час складання довідки за наслідками перевірки скарги ОСОБА_8, а роботодавець дізнався про це інтервю у звязку зі скаргою ОСОБА_7, яка надійшла 17 березня 2017 року.

На порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення (ст.149 КЗпП) позивач не посилалась, а встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про їх наявність.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Задоволення апеляційної скарги є підставою (ст.141 ЦПК) для стягнення з позивача на користь відповідача судового збору у звязку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 березня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 обласної клінічної лікарні ОСОБА_4 обласної ради 960 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2018р.

Головуючий: Судді: