Справа №489/3295/17 21.05.2018
Провадження №22-ц/784/560/18
Справа № 489/3295/17
Провадження № 22ц/784/560/18 Головуюча 1-ї інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 27 Доповідач апеляційній інстанції: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2018 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

ОСОБА_2

із секретарем: Лівшенком О.С.,

з участю

представників:

позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційними скаргами

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.02. 2018 року за

позовом

Кредитної спілки «Істок»» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості та за

зустрічним позовом

ОСОБА_6 до Кредитної спілки «Істок» про повернення безпідставно отриманих коштів,

встановила:

13 липня 2017 року Кредитна спілка «Істок» звернулася з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 13.02. 2014 р. між КС «Істок» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 17 400 грн. строком до 13.02.2017 р. зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 29,5 % річних.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_5 за кредитним договором між кредитною спілкою та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, згідно якого він зобовязався відповідати солідарно перед кредитором за виконання зобовязань боржника за кредитним договором, в тому числі в сумі кредиту, відсотків за використання кредиту та штрафних санкцій.

Оскільки боржники взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконували заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2015 р. була стягнута кредитна заборгованість на користь КС «Істок» у розмірі 44 841 грн. 27 коп.

Зокрема цим рішенням ухвалено про стягнення в солідарному порядку суми неповернутого кредиту 15 716 грн. 76 коп. та нарахованих відсотків 29 124 грн. 51 коп.

Фактично кошти на погашення боргу стали надходити лише з 27.08.2015 р. а остаточно кредитний борг за цим рішенням було погашено 26.04.2017 р.

В звязку з цим за договором продовжувалося нарахування відсотків, інфляційні втрати та три відсотка річних.

Посилаючись на ці обставини позивач просив про стягнення з солідарних боржників нарахованих станом на 26.04.2017 р. - 11587 грн.93 коп. в рахунок відсотків, 21378 грн. 90 коп. в рахунок інфляційних втрат та 3026 грн.79 коп. в рахунок трьох відсотків річних.

06.12.2017 р. відповідач ОСОБА_6 звернувся із зустрічним позовом про повернення безпідставно отриманих коштів, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29.11.2017 р. розмір відсотків, визначених заочним рішенням місцевого суду було зменшено до 13544 грн.14 коп. з 29124 грн. 51 коп. Різниця складає 15580 грн. 37 грн.

Саме ці кошти є безпідставно отриманими, а тому вони підлягають поверненню з нарахованими відсотками за користування ними.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.02. 2018 р. ухвалено по задоволення позову та стягнення на користь КС «Істок» нарахованої заборгованості на загальну суму 35993 грн. 62 коп.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить змінити рішення суду та зменшити розмір позовних вимог на суму вимог зустрічного позову, посилаючись на необґрунтованість рішення, та порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову

При цьому вона посилається на те, що висновки рішення не відповідають дійсним обставинам справи.

В той час, як надані докази свідчать про відсутність заборгованості та наявність підстав для скасування рішення місцевого суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Положеннями ст. 526 ЦК встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків (пункти 3, 4 частини першої статті 611 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики.

Згідно з положеннями статті 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК позичальник не звільняється від обовязку сплатити проценти за договором, розмір яких визначено цією угодою.

Такі ж положенння щодо сплати процентів за увесь користування чужими грошовими коштами передбачені статтею 536 цього Кодексу.

Пунктом 4 кредитного Договору визначено порядок та строки повернення кредиту і сплати відсотків.

Базою нарахування відсотків відповідно до положень п.3.2 Договору є сума виданого кредиту.

В той же час, з аналізу положень ст.1048, ч.2 ст.1050 ЦК України витікає, що відсотки, тобто плату за користування кредитними коштами, в тому випадку, коли договором передбачене щомісячне повернення кредитного боргу частинами, позичальник має сплачувати виходячи з фактичного залишку кредитної заборгованості.

Відповідно до таких же засад мають сплачуватися і інфляційні втрати та три відсотки річних, передбачені ст. 625 ЦК України.

В тому випадку, коли положення договору суперечать вимогам закону, застосовуються положення закону, якими регулюються спірні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2015 р. про стягнення кредитної заборгованості з солідарних боржників на користь КС «Істок» у розмірі 44 841 грн. 27 коп. подальше нарахування процентів, та інфляційних втрат здійснювалося кредитною спілкою на всю визначену судом заборгованість, без врахування її подальшого зменшення після початку надходження коштів в порядку примусового виконання рішення суду.

Крім того, кредитодавцем не було враховано, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29.11.2017 р. розмір відсотків, визначених заочним рішенням місцевого суду було зменшено до 13544 грн.14 коп. з 29124 грн. 51 коп. Різниця складає 15580 грн. 37 грн.

Додатковим розрахунком наданим до апеляційного суду позивач здійснив залік цієї різниці, але нарахування відсотків та інфляційних втрат здійснив без врахування щомісячних погашень кредитного боргу, які мали місце починаючи з 27.08.2015 р.

Вирішуючи позов кредитної спілки районний суд дійшов вірного висновку про порушення відповідачами взятих на себе зобовязань, що призвело до утворення кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню в солідарному порядку.

В той же час, при визначенні розміру відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошового зобовязання суд не в повній мірі врахував встановлені обставини та наведені вимоги закону.

Встановлене є підставою для зміни рішення в частині розміру кредитної заборгованості, відповідно до приписів ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Так з урахуванням надходження коштів на погашення відсотків, які мали місце починаючи з 27.08.2015 р. та на погашення тіла кредиту, що мало місце починаючи з 28.03.2016 р. розмір відсотків має складати 7388 грн. 82 коп.; інфляційні втрати 7848 грн. 62 коп., а три відсотка річних мають складати 1504 грн. 17 коп.

Що стосується висновків суду про відмову у задоволенні зустрічного позову, то їх слід вважати обгрунтованими, адже кошти у розмірі 15580 грн. 37 коп. надійшли у розпорядження кредитної спілки за рішенням суду, тобто на підставах передбачених законом, в подальшому вони зараховані на погашення існуючого боргу позичальниці, а тому підстави для повернення цих сум як безпідставно отриманих, нарахування відсотків за користування цими коштами та задоволення зустрічного позову, відсутні.

Підлягає зміні рішення і в частині розподілу судових витрат.

Так, відповідно до приписів ч.1 п.4 підп. б, в ст. 382 та ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню його витрати на судовий збір у суді першої інстанції у розмірі по 372 грн.00 коп. з кожного.

Позивач має відшкодувати апелянту ОСОБА_7 його витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 1903 грн.00 коп.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 була відстрочена сплата судового збору за подачу апеляційної скарги, то з неї та з КС «Істок» в дохід держави підлягають стягненню в рахунок судового збору відповідно 1116 грн. 00 коп. та 1284 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що після закінчення строку дії кредитного договору відсутні підстави для нарахування відсотків не заслуговують на увагу виходячи з того, що по-перше, незважаючи на стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків достроково за рішенням суду та зміну у звязку з цим остаточного строку виконання грошового зобовязання, воно залишалося невиконаним, а тому кредитор мав право нараховувати плату за фактичне користування кредитними коштами.

По- друге, відсотки та інфляційні втрати нараховувалися кредитором починаючи з наступного дня після ухвалення попереднього рішення місцевого суду, тобто з 23.01.2015 р. до кінця жовтня 2016 р.

При цьому, строк дії вказаного договору встановлено до 13 .02. 2017 р.

Тобто, на час припинення нарахування відсотків діяли його положення про порядок нарахування відсотків їх розмір та порядок сплати(а.с .4- 6).

Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 які зводяться до необхідності зменшення кредитного боргу на різницю у розмірі процентів визначену рішенням апеляційного суду та задоволення вимог зустрічного позову, оскільки підчас судового розгляду не встановлено доказів того, що коштами у розмірі 15580 грн. 37 коп. кредитор користувався безпідставно.

Керуючись статтями 367, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.02.2018 р. змінити в частині розміру кредитної заборгованості та розподілу судових витрат.

Стягнути в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Істок» з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, 7серпня ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість за кредитним договором № ДКН-1536 від 13 лютого 2014 року в розмірі 16741 грн. 64 коп., яка складається з суми несплачених відсотків 7388 грн. 82 коп.; трьох відсотків річних- 1504 грн.17 коп.; та 7848 грн. 62 коп. в рахунок відшкодування інфляційних втрат.

Стягнути на користь Кредитної спілки «Істок» з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 372 грн.00 коп. з кожного, а всього 744 гр. 00 коп. в рахунок відшкодування судових збору.

Стягнути з Кредитної спілки «Істок» на користь ОСОБА_6 1903 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги.

Стягнути з Кредитної спілки «Істок» в дохід держави 1284 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1116 грн.00 коп. в рахунок судового збору.

Рішення в частині вирішення зустрічного позову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено 25.05.2018 р.