Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 316/1128/17 Головуючий у 1-й інстанції Капустинський М.В.
Номер провадження 22-ц/778/1311/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2010 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом останнього року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1, хоча й зареєстрована за іншою адресою. Зазначала, що працює, однак їй складно утримувати дитину самостійно. Відповідач також працює та має стабільний регулярний заробіток.

На підставі викладеного, позивач просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, - аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, однак не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.08.2017 року, допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 гривні 00 копійок на користь держави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина- Оганесян А.В., ІНФОРМАЦІЯ_2,- аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та стягуючи з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі ј частини від усіх видів доходів, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 183 СК України та виходив з обовязку батька утримувати своїх дітей. При цьому, суд першої інстанції перевірив матеріальний стан відповідача, врахував стан здоров'я та можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі,

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 2) та мають спільну дитину сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 3).

Позивач та відповідач спільно не проживають господарства не ведуть, згідно Акту обстеження житлово-побутових умов складеного Службою у справах дітей Енергодарської міської ради, спільна дитина позивача та відповідача проживає разом з позивачем у справі (а.с.10).

Позивач та відповідач працюють, мають сталий дохід (а.с. 36, 37), що не оспорювалось сторонами в суді першої інстанції.

Крім того, судом встановлено, що відповідач у справі сплачує аліменти на користь дружини від першого шлюбу ОСОБА_6 (третій особі у справі) на утримання спільної доньки Карини, ІНФОРМАЦІЯ_4, ) в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26.11.2003 року і до повноліття, яка проживає разом з третьою особою, що підтверджується виконавчим листом (а.с. 39).

Стягнення за зазначеним виконавчим листом аліментів на корить третьої особи з відповідача у справі також підтверджується довідкою з місця роботи відповідача від 08.09.2017 року (а.с. 40) і довідкою про відрахування з заробітної плати відповідача за виконавчим листом (а.с. 38).

З довідок Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» № 144 від 03.08.17 (а.с. 36, 37) вбачається, що ОСОБА_5 працює ОП АЄМ і за період з серпня 2016 року по липень 2017 року її заробітна плата склала 151596,05 грн., та за період з лютого 2017 року по липень 2017 року 78040,96 грн.

З довідки Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» № 124-25 від 08.09.2017 року, вбачається, що ОСОБА_3 працює на Запорізькій АЄС і його заробітна плата за період з березня 2017 року по серпень 2017 року склала 106876,56 грн. (а.с. 38).

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог процесуального закону, врахувавши вік дитини, її потреби, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; рівність обов'язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до її повноліття; наявності на утриманні відповідача іншої малолітньої дитини, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу); дослідивши майновий стан платника аліментів, суд встановив розмір участі батька у витратах на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, із правильним застосуванням статей 181, 182, СК України та дотриманням норм процесуального права. При цьому судом першої інстанції враховано, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти у вказаному розмірі.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що на його утриманні є малолітня дитина від іншого шлюбу, яка також потребує опіки та піклування, і він сплачує аліменти на її утримання в розмірі ј частини його доходу, а тому він не заперечує щодо призначення аліментів на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, не може бути підставою для скасування або зміни рішення суду, оскільки відповідно до приписів ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, наявність двох судових рішень про стягнення аліментів у відповідних розмірах в даному випадку становить лише 50 відсотків відрахувань від заробітної плати, а тому не впливає на розмір стягнень аліментів, які проводяться на користь позивача.

Апеляційна скарга не містить інших доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 грудня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2018 року.

Головуючий

Судді: