БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Справа №200/6886/18
Провадження №2о/200/113/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі Агашаріфовій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Шевченківський районний у м.Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

16.04.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її тітки ОСОБА_3, яка померла 05.03.2018 року в м.Луганську.

В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що документами, що підтверджують факт смерті є медичне свідоцтво про смерть №216 від 06.03.2018 року, видане ГУ «Луганська міська багатопрофільна лікарня №8» ЛНР, яке не є підставою видачі свідоцтва про смерть відділом державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки цей документ не відповідає вимогам законодавства України, був виданий на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи те, що органи державної реєстрації актів цивільного стану на території України, яка підконтрольна органам влади України, не можуть зареєструвати факт смерті його сина, звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті в порядку ст.317 ЦПК України.

У судове засідання представник заявника надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, його неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

В звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

За правилами п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 05 березня 2018 року померла ОСОБА_3, тітка ОСОБА_2, яку було поховано в м. Луганську. 06.03.2018 року Луганською міською лікарнею №8 було видано довідку про причини смерті ОСОБА_3

06.03.2018 року Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії І-ВВ №055904.

За життя ОСОБА_3, померла 05 березня 2018 року скала заповіт, яким заповіла квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4. Заповіт посвідчений 06 грудня 1994 року державним нотаріусом Третьої луганської державної нотаріальної контори , номер в реєстрі 1-6828. Таким чином ОСОБА_2 є спадкоємицею померлої ОСОБА_3 за заповітом.

Після смерті тітки ОСОБА_3, заявниця звернулась до Шевченківського районного у місті Дніпрі відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для того, щоб зареєструвати смерть тітки, надавши свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії Миколаївни серії І-ВВ №055904 ЛНР, однак отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті так як предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Проте, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки надані заявницею документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, про що надано відповідну відмову від 27.03.2018 року №1135/14-2-42.

У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

За фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на непідконтрольній Україні території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово непідконтрольній Україні території та їх діяльність, вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків.

Встановлення факту смерті заявнику необхідно для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_3 на території України, отримання свідоцтва про смерть та подальшого його використання в цивільно - правових відносинах.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановленняфакту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення і необхідно для отримання свідоцтва про її смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.265-268, 317, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 ОСОБА_4, заінтересована особа Шевченківський районний у м.Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, яка народилася 04.08.1927 року та померла 05.03.2018 року у віці 90 років у місті Луганську.

Судовий збір не відшкодовувати.

Відповідно до ч.1 п.8 ст. 430ЦПК України допустити негайне виконання рішення.

Роз'яснити, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через суд, що його ухвалив, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Т.В.Шевцова