ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року

м.Суми

Справа №581/730/17

Номер провадження 22-ц/788/751/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Кононенко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.

сторони:

заявник ОСОБА_1;

заінтересована особа Байрацька сільська рада Липоводолинського району Сумської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 березня 2018 року ухваленого у складі судді Кузьмінського О.В. у селищі Липова Долина,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, яку мотивувала тим, що 20 червня 1993 року померла її двоюрідна баба по лінії матері ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на території Байрацької сільської ради у вигляді земельної частки. Єдиним спадкоємцем за законом являється заявник. Оформити належним чином право на спадщину після смерті баби вона не може, так як не прослідковується ступінь їхнього споріднення, а в Державному архіві Сумської області дані відомості відсутні.

Просила встановити факт того, що її мати ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_4, яка є рідною сестрою ОСОБА_2.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 березня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилася 5 грудня 1954 року, згідно свідоцтва про народження її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

7 серпня 1976 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка «Калиновська» .

ОСОБА_6 народилася 17 липня 1931 року, згідно свідоцтва про народження її батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

30 січня 1953 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка «Шульга» .

2 серпня 1995 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Байрацькою сільською радою Липоводолинського району Сумської області за реєстровим № 16, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті в с. Байрак Липоводолинського району Сумської області, заповіла своїй дочці ОСОБА_1

Відповідно до довідки Державного архіву Сумської області № Мз-533 від 13 травня 2016 року, у метричних книгах Олександро-Невської церкви с. Байрак Гадяцького повіту Полтавської губернії за 1908-1910 роки відомостей про народження ОСОБА_9 немає.

Відповідно до довідки Державного архіву Сумської області № Мз-532 від 13 травня 2016 року, книги реєстрації актів громадянського стану про народження по селу Байрак Липоводолинського району Сумської області за 1923 рік на зберігання до архіву не надходили ї їх місцезнаходження архіву невідомо, у звязку з чим підтвердити факт народження ОСОБА_2 немає можливості.

Згідно інформації № 205-05-25 від 23 вересня 2016 року, наданої Липоводолинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, підтвердження актових записів щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_2 немає технічної можливості, оскільки в архіві Липоводолинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану зберігаються актові записи з 1941 року.

Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії СМ №0082700 вбачається, що ОСОБА_2, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Ясна Зірка», належить право на земельну частку (пай) землі розміром 4,02 га, яка перебуває у колективній власності .

20 червня 1993 року в с. Байрак Липоводолинського району Сумської області померла ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки № 84/02-37 від 9 березня 2016 року, виданої Байрацькою сільською радою Липоводолинського району Сумської області та копії по господарської книги, ОСОБА_2, яка померла 20 червня 1993 року до дня смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з племінником ОСОБА_10 та не родичем ОСОБА_11

Згідно копії довідки виконавчого комітету Байрацької сільської ради Липоводолинського району ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_2 з 1986 року до дня її смерті 22 червня 1993 року та провела її поховання.

17 лютого 1994 року в м. Лебедин Сумської області помер ОСОБА_10.

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1278/01-16 від 25 жовтня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені ОСОБА_2 відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався .

Відповідно до довідки Байрацької сільської ради Липоводолинського району Сумської області № 380/02-33від 27 листопада 2017 року, інформацією про спадкоємців ОСОБА_2, які фактично вступили в управління або володіння її спадковим майном, або які подали державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини сільська рада не володіє.

26 травня 2005 року в с. Байрак Липоводолинського району Сумської області померла ОСОБА_3.

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1282/01-16 від 26 жовтня 2016 року відомостей вбачається, що 8 червня 2005 року в даній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 153/172 після смерті 26 травня 2005 року ОСОБА_3.

15 грудня 2005 року ОСОБА_1 отримала:

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_12 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення особистого селянського господарства площами 3,402 га та 0,276 га., що розташовані на території Байрацької сільської ради, які за життя належали ОСОБА_3 на підставі державних актів на право приватної власності серії Р3 № 715734 та Р3 № 727833 (а.с. 40);

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_12 на грошові внески, що знаходяться на зберіганні у Байрацькому відділенні Роменської філії ВАТ Держощадбанк Липоводолинського ТВБВ № 147/97 в с. Байрак Липоводолинського району на рахунках № 915511005, № 91551396 з належними по ним процентами і компенсаціями, що належало ОСОБА_3 ;

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_12 на майновий пай в пайовому фонді майна ТОВ АФ «Байрак», що знаходиться в с. Байрак Липоводолинського району Сумської області, що належало померлій на підставі свідоцтва на право власності на майновий пай члена КСП СУ-ІХ № 465.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що заявниця в даній справі в порядку окремого провадження намагається встановити юридичний факт, який їй потрібен для майбутнього прийняття спадщини після смерті двоюрідної баби ОСОБА_2, але відповідно до вимог діючого на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 ЦК УРСР 1963 року, який підлягає застосуванню до відносин спадкування саме за критерієм дати смерті спадкодавця (1993 рік), двоюрідна онука померлого не є спадкодавцем і не має права на спадкування.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції за власною ініціативою вийшов за межі розгляду справи вирішуючи не факт родинних відносин, а долю майна померлої є необґрунтованими.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд виходив з того, що згідно законодавства, яке діяло на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 (діяв ЦК УРСР 1963 року), двоюрідна онука померлого не є спадкоємцем і не має права на спадкування, а отже встановлення факту родинних відносин між заявницею і померлою ОСОБА_2 не буде породжувати ніяких правових наслідків для заявника.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_2 факт родинних відносин мав встановлюватись тільки у разі виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав громадян, а тому твердження заявниці про те, що суд вийшов за межі її заяви є безпідставними. Крім того, у своїй заяві ОСОБА_1 вказала, що встановлення факту родинних відносин з померлою ОСОБА_2 їй потрібно для оформлення спадщини.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що встановлення факту родинних відносин потрібен ОСОБА_1 для підтвердження родства (кровного споріднення) та для офіційного визначення родинних відносин у правовому суспільстві не є підставою для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, оскільки зазначена апелянтом мета встановлення факту родинних відносин положеннями ст. 293 ЦПК України не передбачена.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: О.М. Біляєва

ОСОБА_13