Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6242/17 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 27 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: Григорусь Н.Й.

суддів: Галацевич О.М., Борисюка Р.М.,

секретаря

судового засідання: Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу № 296/624217 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за участю третьої особи - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 21 березня 2018 року, яке ухвалено суддею Драчем Ю.І. у місті Житомирі

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконаннювиконавчий напис № 3853, вчинений 03 травня 2017 року нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з нього грошових коштів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилався на те, що при зверненні Банку до приватного нотаріуса, не було подано документів на підтвердження безспірності заявленої вимоги. Крім того, Банк протягом 11 років не повідомляв його про наявність заборгованості за кредитом, внаслідок чого остання збільшилась з 296,34 грн до 46 955,49 грн, тобто відповідач неправильно нарахував заборгованість, яка не є безспірною, порушивши вимоги ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України та ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 21 березня 2018 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за № 3853 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP86580212 від 20.04.2006 року в сумі 43 955,49 грн та 3 000,00 грн витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, а всього 46 955,49 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовної заяви. Зазначає, що вчинений виконавчий напис відповідає вимогам закону, оскільки на нотаріуса не покладається обов'язок перевіряти безспірність заборгованості, встановлювати права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряти наявність документів, на підставі яких проводиться стягнення. Також вважає, що позивачем не доведено наявності порушеного права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.04.2006між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір у вигляді заяви позичальника № DNH4KP86580212, за умовами якого Банк надав позичальнику 2 025,40 грн у кредит, зі сплатою 2,09 % щомісяця на залишок кредиту строком на 12 місяців.

03.05.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 3853 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 46 955,49 грн, з яких:

-залишок заборгованості за кредитом - 296,34 грн,

-заборгованість за відсотками - 9 544,18 грн,

-пеня - 32 021,85 грн,

-штраф - 2 093,12 грн, а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000,00 грн.

Строк, за який провадиться стягнення, - десять років одинадцять місяців двадцять три дні, тобто за період з 20.04.2006 по 12.04.2017 (а.с. 6).

17 липня 2017 року Головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Горбачовою О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого напису та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням вимог ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», ст. 256-258, 266 ЦК України, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Спірні відносини, що склалися між сторонами, регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист цивільних прав та інтересів унормовано Главою 3 ЦК України. Так, відповідно до ст. 18 зазначеного Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно п. 1 Постанови КМУ від 29 червня 1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Вчинення виконавчого напису регламентується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено строк, за який має проводитися стягнення (підпункт 2.1 глави 16 вказаного Порядку).

Пунктом 3 глави 16 Порядку встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Зі справи вбачається, що в письмовій вимозі від 14.04.2017 про усунення порушень за кредитним договором, яка направлена позивачу 25.04.2017, вимагається до сплати сума в розмірі 44 455,49 грн протягом п'яти календарних днів з дати відправлення письмової вимоги. Що об'єктивно унеможливило виконання такої вимоги. Окрім того, матеріали справи не містять відомостей про отримання цієї вимоги позивачем.

Окрім того, на вимогу апеляційного суду було надано розрахунок заборгованості за кредитом у валюті договору, який банком було представлено приватному нотаріусу Бондар І.М. при зверненні з заявою про вчинення оспорюваного виконавчого напису. Зі змісту вказаного розрахунку слідує, що сума заборгованості за кредитним договором, на погашення якої пропонувалося звернути стягнення розрахована за період з 20.04.2006 року по 12.04.2017 року, тобто більше як за десять років і не містить щомісячного розрахунку боргу. Окрім того, розрахунок боргу, підготовлений працівниками Банку щодо наявності грошового зобов'язання позичальника по тілу кредиту, відсотках та пені - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та бути доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позичальника. Дані обставини свідчать про наявність спору між сторонами, в зв'язку з чим, заборгованість не має ознак безспірності.

Саме такий період і сума заборгованості, включаючи 3 000,00 грн плати за вчинення виконавчого напису, визначена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні оспорюваної нотаріальної дії.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 вищевказаної Інструкції та підпункту б) ч. 2 п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми боргу, який розраховано поза межами трирічного (річного по пені) строку) та підлягають стягненню за виконавчим написом, безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону України "Про нотаріат", п. 284 Інструкції та підпункту б) ч. 2 п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року № 1172 та правильно визнав виконавчий напис від 03.05.2017 таким, що не підлягає виконанню.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності порушеного права позивача, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріуса банком був пред'явлений до примусового виконання та виконавцем вчинені дії щодо арешту майна боржника, а обраний останнім спосіб захисту узгоджується з положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

З наведеного вбачається, що виконавчий напис нотаріуса вчинено всупереч принципу безспірності заборгованості позивача перед банком і відсутності даних про те, що боржник був належним чином повідомлений про наявну заборгованість, а тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Із змісту апеляційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до скарги матеріалів вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи були предметом дослідження і оцінки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 21 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий : Судді :

Повний текст постанови складено 29 травня 2018 року.