Справа №639/5075/17
Провадження №2/639/304/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.03.2008 року у розмірі 14 652, 17 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.03.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір.

Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 31.07.2017 року становить 14 652, 17 грн.

20 листопада 2017 рокувід відповідача по справі надійшли письмові заперечення, відповідно до яких він проти позову ПАТ КБ «Приватбанк» заперечує в повному обсязі посилаючись на те, що ніякого договору з банком він не укладав, заяв на отримання кредиту у розмірі 7 000, 00 грн. не підписував, а умови та правила надання банківських послуг не є договором. Також просив суд застосувати строк позовної давності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року витребувано у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відомості щодо строку дії картки за договором б/н від 27.03.2008 року, укладеним з ОСОБА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.01.2018 рокуклопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено частково.

Витребувано у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: належним чином завірену копію договору б/н від 27.03.2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_1; належним чином завірену копію документу про зміну тарифів з 01.07.2014 року; належним чином оформлену довідку банку про термін дії кредитної картки, виданої на імя ОСОБА_1.

Представник позивача, ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 14.06.2017 року, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 26.12.2017 року, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях. В подальшому представник відповідача в судове засідання не зявився, відповідач не заперечував проти розгляду справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Заяви від 27.03.2008 року отримав кредит у розмірі 7 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (т. 1, а.с.8)

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія субєкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Укладання договору з ОСОБА_1 здійснювалося між Банком і клієнтом шляхом укладання договору про приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 207 ЦК України встановлено, правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст, зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Тобто у даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству України. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обовязків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис у його заяві, а саме в графі « Я згодна(ен) з тим, що ця заява, разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась(вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…».

Отже в судовому засіданні було достовірно встановлено, що Заява, разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ОСОБА_1 та Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач в судовому засіданні посилався на те, що вказану заяву він не підписував, однак жодних клопотань про проведення почеркознавчої експертизи ним заявлено не було, а отже суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що вказана заява не була підписана відповідачем ОСОБА_1

Пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділу «Відмітки банку» заяви позичальника.

Відповідно до п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку.

Згідно пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становить 3,0% на місяць, комісія 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць. (т.1, а.с. 9)

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

В матеріалах справи міститься виписка з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. (т.1, а.с. 5-7, 71-76)

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором.

Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам у справі.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 31.07.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 14 652, 17 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1 441, 43 грн.; заборгованість за відсотками 12 274, 92 грн.; штраф 935, 82 грн. (т.1, а.с. 5-7)

Щодо посилання відповідача на те, що у вказаному розрахунку не міститься позначення прізвища уповноваженої особи, яка здійснила розрахунок, суд зазначає наступне. Так у вказаному розрахунку міститься підпис та мокра печатка ПАТ КБ «Приватбанк», позовна заява від імені ПАТ КБ «Приватбанк» подана представником ОСОБА_3, який згідно довіреності мав право підписувати виписки за рахунками, а отже у суду не має підстав вважати вказаний розрахунок не допустимим доказом у справі і суд з ним погоджується і вважає Виписку по картковому рахунку та розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами по справі. Окрім того вказаний розрахунок відповідачем спростований не був, контррозрахунок не був наданий, клопотань про призначення судово-економічної експертизи по справі заявлено не було.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що правовідносини між сторонами тривають й зобовязання належним чином не виконані та кредитором не прийняті.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Щодо посилання відповідача на те, що строк позовної давності за вимогами позивача сплинув, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонгується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Відповідно до п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними.

Як вбачається із Довідки про видачу кредитних карток, строк дії кредитної картки виданої на імя ОСОБА_1 08.04.2008 року № 4149 6053 7447 0508 становить до 05/15. (т.1, а.с. 59)

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Частиною першою статті 259 ЦК України закріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Разом із тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також в постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), розяснено судам, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Отже, суд приходить до висновку, що встановлений законодавцем строк звернення до суду з позовом 31.08.2017 року позивачем пропущено не було.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 18.08.2017 року у сумі 1 600 грн. (т.1, а.с. 2)

З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 82, 133, 141, 265 ЦПК України, ст. ст. 202, 204, 207, 509, 525, 530, 562, 610, 611, 634, 639, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.03.2008 року у сумі 14 652, 17 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот пятдесят дві гривні 17 копійок), з яких: заборгованість за кредитом 1 441, 43 грн.; заборгованість за відсотками 12274, 92 грн.; штраф 935, 82 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.05.2018 року.

Суддя В.В. Труханович