Справа № 745/959/17
Провадження № 2/750/1030/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Литвиненко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Юрченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

26.12.207 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення в солідарному порядку заборгованості в сумі 10056 доларів США 02 центів і судових витрат, мотивуючи позов систематичним невиконанням відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору, зобов'язання за яким останнього було забезпечено договором поруки підписаним із ОСОБА_3.

Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Відповідач ОСОБА_3 до початку розгляду справи через канцелярію суду надіслала письмовий відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у позові з підстав припинення поруки. Справу просила розглянути без її участі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 08.04.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/2035/82/69138 відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 9500,00 доларів США строком до 09.04.2018 року зі сплатою 14% річних (а.с. 15-33).

09.04.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 014/2035/82/69138/1 за яким поручитель взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по борговим зобов'язанням боржника, які виникли на підставі укладеного 08.04.2008 року кредитного договору № 014/2035/82/69138 (а.с. 44-46).

08.05.2009 року між позивачем та поручителем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 014/2035/82/69138/1 від 09.04.2008 року якою сторони погодили викласти пункт 1.2 договору поруки в наступній редакції: «Кредитний договір № 014/2035/82/69138 від 08.04.2008 р. укладений між Банком та Боржником, всі зобов'язання Боржника перед Банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору, як це визначено Кредитним договором в. т. ч. щодо повернення суми кредиту, а саме - 9500 доларів США» (а.с. 47).

08.05.2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 014/2035/82/69138 від 08.04.2008 року яким сторони погодили збільшити строк кредиту на 120 календарних місяці, встановили дату остаточного погашення кредиту як - 08.04.2028 року, погодили строк кредиту, який складає 240 місяців встановили період кредитних канікул, погодили графік погашення кредиту та встановили щомісячне збільшення суми кредиту на розмір щомісячної залишкової заборгованості за відсотками відповідно до графіку погашення кредиту (а.с. 34-40).

04.05.2016 року на адресу ОСОБА_2 позивачем повторно було надіслано вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/2035/82/69138 від 08.04.2008 р.. Позивач вимагав протягом не більш як 60 календарних днів з дати вимоги здійснити дострокове погашення Кредиту у повному обсязі разом із сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору (а.с. 116).

19.07.2017 року на адресу ОСОБА_2 позивачем повторно було надіслано вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/2035/82/69138 від 08.04.2008 р.. Позивач вимагав протягом не більш як 60 календарних днів з дати вимоги здійснити дострокове погашення Кредиту у повному обсязі разом із сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору (а.с. 48).

28.11.2017 року за № 114/5-107998 на адресу ОСОБА_3 було надіслано вимогу про виконання грошових зобов'язань за договором поруки в якій останній було запропоновано терміново, але в будь-якому разі не пізніше 5-ти банківських днів з дати отримання вимоги погасити заборгованість за кредитним договором 014/2035/82/69138 від 08.04.2008 р. шляхом переказу коштів на рахунки банку (а.с. 53).

Відповідачі зобов'язання за вказаним договором не виконали, внаслідок чого заборгованість станом на 11.07.2017 року становить 10056,02 долари США, та складається з: 8151,77 долар США - заборгованості за тілом кредиту та 462,15 долари США - заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 9-13).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Судом встановлено, що пунктом 2.2 договору поруки N 014/2035/82/69138/1 передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у повному обсязі.

У зв'язку із тим, що 08.05.2009 року між банком та позичальником ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 014/2035/82/69138 від 08.04.2008 року, якою було внесено зміни до кредитного договору внаслідок чого відбулось збільшення строку кредиту з 120 місяців до 240 місяців, сторонами було погоджено про встановлення кредитних канікул внаслідок чого відбулося збільшення заборгованості за відсотками, що в свою чергу викликало здорожчання кредиту (п. 4.1.1., 4.1.2).

Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя ОСОБА_3 збільшився без її згоди а, тому наявні підстави для застосування положень частини першої статті 559 ЦК України, що узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові ВСУ № 6-3176цс15 за якою до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З огляду викладені приписи порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора.

Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі N 6-6цс14 вказав на те, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов'язання поруки. Право кредитора й обов'язок поручителя після спливу строку поруки припиняються. А тому кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації його права, зокрема і застосування примусових заходів захисту в судовому порядку. Навіть якщо в межах строку поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку поруки, оскільки із його закінченням відповідне право припинилося.

Відповідно до пункту 5.1 договору поруки № 014/2035/82/69138/1 від 09.04.2008 року порука припиняється лише у разі належного виконання кредитного договору. Проте ця умова договорів поруки не встановлює у розумінні статті 251 ЦК України строк, зі спливом якого порука припиняється.

У кредитному договорі (додатковій угоді № 2 до кредитного договору № 014/2035/82/69138 від 08.04.2008 року) визначений строк виконання основного зобов'язання.

З огляду на дану обставину необхідно застосовувати припис частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки у разі, якщо у договорі не встановлений строк її дії і якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Після пред'явлення вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, яка оформлена листом від 04.05.2016 року № 114-0000/15-63430 (а.с. 116) у позивача виникло право протягом наступних шести місяців пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника. І після спливу цих шести місяців порука припинилася.

Позивач поза межами строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, звернувся до суду аж 23.12.2017 року, відтак, позивач не може просити про захист у судовому порядку його права на виконання основного зобов'язання поручителем.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості у солідарному порядку за договором та судових витрат підлягає частковому задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір

З огляду на вищенаведене, та у зв'язку із частковим задоволенням позову та з огляду на те, що позов пред'явлено до солідарних боржників суд доходить висновку про необхідність стягнення витрат у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3922,48 грн. з ОСОБА_2

Керуючись ст. 559 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268, ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (місцезнаходження юридичної особи: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, код ЄДРПОУ - 14305909) 8151,77 доларів США - заборгованості за кредитом та 1904,25 доларів США - заборгованості за відсотками, а всього 10056 доларів США 02 центи (десять тисяч п'ятдесят шість доларів 02 центи.).

У задоволенні позову в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (місцезнаходження юридичної особи: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, код ЄДРПОУ - 14305909) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (місцезнаходження юридичної особи: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, код ЄДРПОУ - 14305909) в рахунок відшкодування судових витрат 3922 грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 25.05.2018 року.

Суддя І.В. Литвиненко