Постанова

Іменем України

24 травня 2018 року

м. Київ

справа № 718/2680/16-ц

провадження № 61-1066св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго», Мамаївська сільська рада Кіцманського району Чернівецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року у складі судді Мізюка В. М. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Міцнея В. Ф., Владичана А. І., Лисака І. Н.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» (далі - ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго»), Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2013 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,125 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 5 серпня 2015 року нею отримано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель на вказаній земельній ділянці.

У вересні 2016 року працівниками ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго» без погодження із ОСОБА_4, як власником земельної ділянки, прокладено повітряну високовольтну лінію електропередачі ПЛ-10 кВ. поряд із її земельною ділянкою. Лінія проходить біля межі її земельної ділянки, утворюючи таким чином охоронну зону, яка становить не менше 10 м до крайніх проводів відповідно до вимог пункту 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року№ 209. Частина охоронної зони проходить по її земельній ділянці та є перешкодою у проведенні будівельних робіт, так як без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, неможливе здійснення будівництва, реконструкції, капітального ремонту, знесення будівель і споруд; установлення дротяного загородження, шпалер для виноградників і садів та інше.

Посилаючись на порушення прав як власника земельної ділянки,

ОСОБА_4 просила усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом демонтажу повітряної високовольтної лінії електропередачі ПЛ-10 кВ. з АДРЕСА_1 або шляхом перенесення в інше місце трансформатора.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго», Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів про вчинення ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго» дій, які б перешкоджали їй у праві вільного володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою. При цьому лінії електропередачі побудовані відповідно до вимог законодавства.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

22 грудня 2017 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що майже третина земельної ділянки ОСОБА_4 знаходиться в ОЗ ПЛ 1-кВ., що унеможливлює використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення об'єкта енергетики із ОСОБА_4 енергопостачальник не погоджував.

У березні 2018 року року справа № 718/2680/16-ц надійшла до Верховного Суду.

04 квітня 2018 року ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу

ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2013 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,125 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

05 серпня 2015 року ОСОБА_4 отримано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель на вказаній земельній ділянці.

У вересні 2016 року працівниками ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго» прокладено повітряну високовольтну лінію електропередачі ПЛ-10 кВ. поряд із земельною ділянкою ОСОБА_4 Лінія проходить біля межі земельної ділянки, належної позивачці, утворюючи таким чином охоронну зону, яка становить не менше 10 м до крайніх проводів відповідно до вимог пункту 5 Правил охорони електричних мереж.

ОСОБА_4 вважала, що частина охоронної зони проходить по її земельній ділянці та є перешкодою у проведенні нею будівельних робіт на цій ділянці.

Згідно з частиною третьою статті 76 ЗК України уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони.

У пунктах 5, 6 Правил охорони електричних мереж у тому числі визначено розміри охоронних зон об'єктів енергетики.

Мінімально допустимі відстані від електричних мереж до будинків, споруд, дерев та інших зелених насаджень, а також від проводів повітряних ліній електропередачі до земельної і водної поверхні встановлюються нормативними актами Міненерго, погодженими з заінтересованими органами. Таким нормативним актом, у тому числі є Правила улаштування електроустановок, у таблиці 2.5.32 яких встановлено, що мінімально допустима відстань від проводів напругою понад 1 кВ. до 20 кВ. по горизонталі від проекцій крайніх проводів у положенні найбільшого відхилення до межі будівель, споруд, гаражів, складає 2 м.

Згідно з пунктом 8.23 Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень державних будівельних норм 360-92, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44, повітряні лінії електропередачі напругою 35 кВ. і вище слід розміщувати за межами селищних територій, а при реконструкції міст - передбачати їх винесення за межі селищних територій.

В охоронних і санітарно-захисних зонах повітряних ліній електропередачі напругою до 330 кВ. включно, якщо затвердженою містобудівною документацією не передбачено іншого виду використання цих земель, дозволяється розміщення виробничих будинків і споруд, колективних гаражів і відкритих стоянок легкових транспортних засобів. При цьому відстань по горизонталі від проекції крайніх проводів при їх найбільшому відхиленні до найближчих частин будинків і споруд, які виступають, повинна бути не менше вказаної у таблиці 8.5а*, тобто 2 м.

Рішенням Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 28 січня 2015 року № 30-39/15 надано дозвіл

ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,01 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об'єктів передачі електричної енергії по вулиці С. Бандери у селі Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області в межах населеного пункту.

Відповідно до листа Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання енергетичної і теплової енергії від 24 квітня 2017 року, ситуаційного плану розміщення ТП-10/0,4 кВ. та відпайки ПЛ-10 кВ. у селі Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, найменша фактична відстань від крайнього проводу спірної ПЛ-10 кВт. до земельної ділянки позивачки становить 2,2 м, а відстань до запроектованого житлового будинку становить 8,8 м.

ОСОБА_4 при видачі будівельного паспорту від 05 серпня 2015 року відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області у схемі забудови земельної ділянки запроектовано, що індивідуальний житловий будинок побудувати у 6,5 м від червоної лінії, яка визначена у містобудівній документації, тобто позивачці встановлено обмеження щодо забудови належної їй земельної ділянки.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що

ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів про вчинення

ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго» дій, які б перешкоджали їй у праві вільного володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою. При цьому, лінії електропередачі побудовані відповідно до вимог законодавства. ОСОБА_4 було відомо про повітряну високовольтну лінію електропередачі ПЛ-10 кВ. поряд із її земельною ділянкою.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня

2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня

2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська