Справа № 163/495/18
Провадження № 2/163/212/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Любомль

Любомльський районний суд Волинської області у складі головуючої - судді Гайдук А.Л., розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження у приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и в :

19 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 08.05.2010 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено актовий запис за №452. Від шлюбу у них народилась одна дитина дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Любомльського районного суду від 10.06.2013 року шлюб між сторонами розірвано, а відповідно до рішення від 14.05.2013 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 50 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів вважає на даний час недостатнім для належного забезпечення матеріального рівня життя дитини та її розвитку. Позивач перебувала у декретній відпустці, після виходу з якої працює головним спеціалістом в Управлінні соціального захисту населення Любомльської РДА, однак щомісячний її дохід не дає можливості на достатньому рівні утримувати малолітню доньку. Вважає, що необхідною та достатньою сумою аліментів на дитину буде 1000 грн., тому просила суд збільшити розмір аліментів саме на вказану суму, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 02.05.2018 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у звязку із чим відповідачу ОСОБА_2 було визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення стверджено, що копію ухвали суду від 02.05.2018 року та примірник позовної заяви з додатками відповідач отримав 12.05.2018 року.

У визначений судом пятнадцятиденний строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, тому розгляд справи судом здійснюється за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи стверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Любомльського районного суду від 10.06.2013 року (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ИД №118360, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 10.06.2010 року, у сторін 02.06.2010 року народилась дочка ОСОБА_4 (а.с.9).

З копії заочного рішення Любомльського районного суду Волинської області від 14.05.2013 року у справі №163/686/13-ц встановлено, що судом вирішено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дитини доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50 (пятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 12.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Зі змісту зазначеного судового рішення вбачається, що при його ухваленні суд виходив із заявлених позивачем позовних вимог.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З часу ухвалення Любомльським районним судом рішення від 14.05.2013 року цивільне законодавство в частині аліментних зобовязань батьків по утриманню неповнолітніх дітей зазнало суттєвих змін.

Так, відповідно до ст.182 СК України в редакції Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Судом не встановлено, що відповідач офіційно працює, відповідно визначити суму його доходів неможливо, однак дана обставина не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітню дитину, батьком якої він є.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, привязкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом.

За змістом ст.1 Закону України від 15.07.1999 року № 966-XIV "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Таке визначення поняття прожиткового мінімуму відповідно до статті 46 Конституції України закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Дочці сторін ОСОБА_4 виповнилось повних 7 років.

Згідно Закону України від 07.12.2017 року №2246-VІІІ «Про державний бюджет на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року - 2027 грн.

Наведене обґрунтовано вказує на те, що стягуваний на даний час з відповідача розмір аліментів на дитину не відповідає чинному законодавству та є явно таким, що не спроможний забезпечити її достатній і належний рівень гармонійного розвитку.

Статтею 192 СК України в редакції Закону України від 17.05.2016 року №1370-VІІІ передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та може бути змінений, як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення.

За змістом ст.192 СК України, до інших випадків, передбачених цим Кодексом, які можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів, у даному випадку є саме внесення змін до ст.182 СК України щодо визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, яка на цьому рівні може слугувати самостійною підставою для зміни розміру присуджених аліментів, а саме їх збільшення до мінімального розміру незалежно від матеріального або сімейного стану відповідача.

Щодо визначеного позивачем розміру аліментів на дитину у 1000 грн., то виходячи з принципу рівності батьківського обовязку утримувати дітей до їх повноліття та визначеного на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, а також того, що відповідач є працездатною особою віком 28 років, відсутність обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що такий розмір аліментів буде обєктивним і справедливим та водночас забезпечить виконання вимог ст.182 СК України щодо гармонійного розвитку дитини на необхідному та достатньому рівні.

При цьому, відповідач не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, наявність у нього зобовязань по утриманню інших осіб, а також існування інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно.

Таким чином, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, рівності батьківського обов'язку, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 50 гривень на тверду грошову суму в розмірі 1000 гривень.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

В силу вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід присудити понесені останньою судові витрати у справі у виді сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264, 265, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 14.05.2013 року у справі №163/686/13-ц, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Імя позивача ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Імя відповідача ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук