Справа № 196/197/18
№ провадження 2/196/112/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 травня 2018 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Зубій А.В.

за участю секретаря Дорошенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 8500,00 грн. боргу за договором позики, а також судові витрати по справі в сумі 704,80 грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23 березня 2016 року вони з відповідачкою уклали договір позики, за яким ОСОБА_2 позичила у неї 5100 грн. і 200 доларів США, які зобов'язалася повернути через один місяць, про що відповідачкою було особисто написано розписку.

Проте у встановлений строк ОСОБА_2 не виконала своє зобов'язання.

Протягом року відповідачка частинами повернула їй 2000 грн.

Вона неодноразово зверталася до відповідачки з проханням повернути останню суму боргу, але до цього часу борг так їй повернуто не було, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Вважає, що відповідачка повинна повернути їй борг у сумі 8500 грн. Курс долара США на момент подачі позову становить 27 грн. за один долар. Таким чином 200 Доларів США х 27 грн. = 5400 грн. та 3100 грн. недоплаченого боргу. Всього сума боргу становить 8500 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 повторно в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення (позивач проти цього не заперечує).

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23 березня 2016 року ОСОБА_1 уклала договір позики з відповідачкою ОСОБА_2, про що була складена розписка про позику (а.с.6). Згідно розписки позики ОСОБА_2 взяла грошові кошти в сумі 5100,00 грн. і 200 доларів США, які зобов'язалася повернути ОСОБА_1 через один місяць.

Суд вважає належним доказом розписку, оскільки він стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме укладення договору позики між сторонами, строк повернення боргу.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджений у судовому засіданні зазначений письмовий доказ допустимим, адже цей доказ одержаний без порушення порядку, встановленого законом.

Отже, судом встановлено, що між сторонами виникли правові відносини, які випливають з договору позики. Сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦПК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документу у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього.

Отже, вирішуючи даний спір, суд бере за основу наявність у позивача оригіналу боргової розписки.

Протягом року відповідачка частинами повернула лише 2000 (дві тисячі) грн. із загальної суми боргу, а тому своїх зобов'язань за договором позики, в повному обсязі не виконала, тому сума боргу за розпискою від 23 березня 2016 року, враховуючи повернуту частину боргу в розмірі 2000 грн., підлягає стягненню з відповідачки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.14 Постанови №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня (ч.1 ст.192 ЦК України). У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно даних НБУ, станом на 24.05.2018 року курс долара США до української гривні становить 100 дол. США = 2610.7517 грн. Отже, сума боргу в гривневому еквіваленті станом на 24.05.2018 року становить: 200 дол. США х 26,10 = 5220 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8320 грн. боргу за договором позики.

Сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір за подання даного позову до суду в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на підставі ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 543, 545, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.77, 78, 80, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-285, 287, 288, 289 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 Рафаїлівни задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія АН №611951, виданий Царичанським РВ УМВС України в дніпропетровській області 16.10.2007 року, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (нкпп-), проживає ІНФОРМАЦІЯ_5 8320 (вісім тисяч триста двадцять) грн. боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія АН №611951, виданий Царичанським РВ УМВС України в дніпропетровській області 16.10.2007 року, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (нкпп-), 704 грн. 80 коп. в порядку відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. ЗУБІЙ