Справа №639/1158/18
Провадження №2-о/639/52/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Тіщенко А.О.,

представника заявника - адвоката ОСОБА_1,

заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Перша Харківська Державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2018 року заявник ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження, яка подана її представником адвокатом ОСОБА_1, в якій заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квітня 1987 року по 19 липня 2017 року.

В обґрунтування вимог заяви зазначено, що ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 проживали спільно однією сімєю як чоловік та жінка без шлюбу з квітня 1987 року по 19.07.2017 року (дату смерті), оскільки вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет, союз між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю відповідав усім ознакам сімї, переліченим вище, у сукупності. На початку 1987 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 познайомились, виникла взаємна симпатія, яка у подальшому переросла в кохання, взаємну повагу один до одного, справжні відносини люблячої пари та сімї. Заявник має доньку ОСОБА_4. У ОСОБА_3 дітей та дружини, колишньої сім`ї не було. З квітня 1987 року вказані особи почали проживати разом в приватному будинку за адресою: м. Харків, вул. В. Ногіна, 24, що належав доньці заявниці ОСОБА_4 А.Г.11.05.1989 року ОСОБА_3 придбав на праві власності на своє ім'я 9/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Аравійський, 10, після чого заявниця разом із ОСОБА_3 переїхали туди для спільного проживання як чоловік та жінка без шлюбу, де і проживали там до дати смерті останнього. Зазначену адресу знали друзі, родичі заявниці та ОСОБА_3 та надсилали відповідні листи, привітання як на ім'я заявниці, так і спільні на заявницю та ОСОБА_3, оскільки відправники були обізнані про спільне проживання.Після набуття донькою заявниці на праві власності дачного будинку в селі Водяне Краснокутського району Харківської області в 1998 році, заявниця та ОСОБА_3 все літо проводили на дачі, де займались господарством, садівництвом, відпочивали та проводили спільно час на свіжому повітрі. Декілька разів на рік заявниця та ОСОБА_3 їздили відпочивати та лікуватись до різних курортів.

Заявниця все життя працювала вчителем навчальних класівв Загальноосвітній школі № 54 (м. Харків, вул. Академіка Богомольця, 4). ОСОБА_3 працював за все життя: охоронцем та двірникомв різних закладах різних форм власності. Всі зароблені кошти ними складали спільний сімейний бюджет, які вони використовували спільно на придбання товарів та послуг, а також планували витрати та доходи наперед.Комунальні послуги по частині вказаного вище домоволодіння сплачувались також разом спільними коштами, підтвердженням чого є відповідні квитанції про сплати комунальних послуг, договори про надання послуг газопостачання, користування електричною енергією. Також укладались і інші договори на виконання робіт (укладка асфальту, встановлення лічильників тощо). Неодноразово заявниця та ОСОБА_3 відкладали кошти на майбутні періоди, вкладаючи їх у різноманітні установи, заклади, підприємства під відсотки. Зокрема, вкладались грошові кошти в Акціонерне страхове товариство «Довір'я», де ОСОБА_3 був фактично вкладником (страхувальником), а вигодонабувачем була заявниця. Здійснювались депозитні вклади, зокрема, в Комерційний банк «Промінь» на імя ОСОБА_3 та заявниці в один і той самий період та день. Укладались також договори про передачу на довірче управління приватизаційних коштів з ТДВ «Омета-private» в один період (спочатку на заявницю, потім на наступний день на ОСОБА_3 В.В.). За спільні кошти набувалась протягом життя побутова техніка, товари для здоров'я, яка знаходилась та знаходиться до цього часу в частині домоволодіння, яку використовували заявниця та ОСОБА_3 протягом спільного проживання. ОСОБА_3 мав вади по зору, постійно був під наглядом лікарів та лікувався в різних закладах охорони здоровя, санаторіях, пансіонатах тощо. З 11.06.1999 року отримав статус інваліда третьої групи по загальному захворюванню, а 17.12.2015 року отримав другу групу інвалідності. Заявниця здійснювала постійний догляд та піклування у зв'язку із необхідністю лікування ОСОБА_3, а в останні роки життя, коли ОСОБА_3 став дуже погано бачити - піклування та догляду потребувалось більше, ніж раніше. 19.07.2017 року ОСОБА_3 помер. Єдиним родичем була заявниця як його жінка (без шлюбу), яка займалась його похованням, поминками, шануванням памяті тощо. Після смерті ОСОБА_3. залишилась спадщина, що складаєтьсяіз 9/100 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Аравійський, 10. За заявою ОСОБА_2. була зареєстрована спадкова справа № 60972697, яка є єдиною особою, що звернулась із заявою про прийняття спадщини станом на дату подачі даної заяви до суду. Інших спадкоємців ОСОБА_3 не мав, заповіту не залишив. За час життя мав намір подарувати або заповісти майно на заявницю, але не встиг здійснити таку дію. Реєстрація шлюбу між заявницею та ОСОБА_3 не було, так як вказані особи не бачили в цьому жодного сенсу, їх спільне життя було гармонічне та повним, а тому таку юридичну дію не мали намір здійснювати. Постановою Першої ХДНК від 07.02.2018 року № 426/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 у звязку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства. Для підтвердження права на спадкування в порядку ст. 1264 ЦК України (четверта черга спадкоємців за законом) для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, необхідно рішення суду про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, що є метою подання даної заяви.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.03.2018 року прийнято заяву до розгляду та відкрити окреме провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Перша Харківська Державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Призначено судове засідання.

06.04.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова зобовязано Першу Харківську державну нотаріальну контору надати суду належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, зареєстрованої 21.07.2017 року за № 60972697 після померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19.07.2017 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_1 заяву підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник заінтересованої особи Першої Харківської Державної нотаріальної контори надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність.

Суд, заслухавши вступне слово заявника та його представника, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви, враховуючи наступне.

ОСОБА_3 народився 15.02.1945 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VI-УР №1910438, актовий запис №28, виданого 18.05.1964 року та копією паспорту (а.с. 11, 12).

З відповідних копії посвідчень та свідоцтва вбачається, що ОСОБА_3 був пенсіонером та отримав ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням зору з 17.12.2015 року (а.с.13-16). Інформація щодо стану здоровя ОСОБА_3 підтверджена медичною документацією (а.с.119-128).

ОСОБА_3 був власником 9/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в м.Харкові по пров. Аравійському, буд. 10. Зазначений житловий будинок належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.1989 року, який зареєстровано в реєстрі за №4-874 та посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори (а.с.21-24,147-150).

Заявником надано суду копії листів, адресованих як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2 за адресою їх проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 37-38, 87-88), копії договорів та квитанцій про сплату комунальних послуг за вказаною адресою та договорів страхування, приватизаційних паперів (а.с.39-86), копії документів, що свідчать про придбання побутової техніки (а.с.91-118)

Відповідно до довідки, виданої в.о. начальника відділу реєстрації місця проживання в Основ`янському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_11, ОСОБА_3, який зареєстрованийза адресою: м. Харків, Основ`янський р-н, пров. Аравійський, буд. 10, знятий з реєстрації за вказаною адресою у звязку зі смертю (а.с.18).

Із копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 601583, виданого 20.07.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, вбачаться, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 19.07.2017 року у місті Харків, у віці 72 роки (а.с. 17, 155).

21.07.2017 року після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа за № 60972697, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого Першою Харківською державною нотаріальною конторою (а.с. 19, 156-158).

Постановою державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2018 року за №426/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 19.07.2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства (а.с.20, 196).

На вимогу суду Першої Харківською державною нотаріальною конторою надано суду належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, яка зареєстрована за заявою ОСОБА_2 21.07.2017 року за № 60972697 після померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19.07.2017 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що інших заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не надходило, заповіт останнім не складався (а.с. 152-196).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4, дочка заявниці, підтвердила, що її матір з квітня 1987 року стала проживати однією сімєю зі ОСОБА_3, а в травні 1989 року ОСОБА_3 придбав чистину будинку і вони разом переїхали до вказаного будинку, де проживали однією родиною як чоловік і дружина до дня смерті ОСОБА_3 Проводили всі свята і будні разом, вели спільне господарство, разом відпочивали. Рідний батько свідка помер, коли вона навчалась в інституті. Зі ОСОБА_3 у свідка були дуже добрі родинні стосунки.

Свідок ОСОБА_5, колега заявниці, з якою вони працювали вчителями в одній школі, пояснила, що їй відомо про знайомство ОСОБА_13 та ОСОБА_14 1987 році, вони проживали з дочкою ОСОБА_13, а пізніше переїхали до власного будинку. Свідок з чоловіком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 багато часу проводили разом, приходили в гості, тому свідок може стверджувати, що заявник та ОСОБА_3 проживали однією сімєю, мали стосунки як у чоловіка та дружини.

Свідок ОСОБА_6, яка була разом з ОСОБА_2 невісткою в одній родині (перший шлюб ОСОБА_2Ф.), пояснила, що продовжувала спілкуватись з ОСОБА_2, оскільки вони проживали в одному дворі на вул. Ногіна, де став проживати також разом з ОСОБА_15 В.В. з квітня 1987 року. Після народження онуки заявник та ОСОБА_3 придбали частину будинку та переїхали, ді ї проживали однією родиною до смерті ОСОБА_3, про що відомо свідкові, яка приходила до них у гості.

Свідок ОСОБА_7, зять заявниці, в судовому засіданні пояснив, що познайомився з родиною в 1988 році, коли почав зустрічатись з дочкою заявниці. Свідок підтвердив, що весь час з моменту його знайомства з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 останні проживали однією родиною як чоловік та жінка, були разом на святах, відпочивали, їздили на дачу, у звязку з поганим зором ОСОБА_3 вони взагалі майже не розлучались. Про інших родичів ОСОБА_3 свідку нічого не відомо. Себе та інших членів родини, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідок впізнав на фотокартках в матеріалах справи (а.с.33,34).

Свідок ОСОБА_8, 30 річного віку, онука заявниці, пояснила, що її бабуся ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю, вели її разом до першого класу, скільки вона памятає, проживали разом як чоловік та дружина до смерті ОСОБА_3, якого вона вважала дідусем.

Свідок ОСОБА_9, син якої одружився на онуці заявниці, зазначила, що ОСОБА_13 знає з 1982 року, і пояснила, що остання познайомилась з ОСОБА_14 в 1987 році, в 1988 році народилась онука заявника не вистачало коштів і ОСОБА_13 звернулась до батьків свідка з проханням позичити гроші. В 1989 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже проживали в окремому будинку. Жили вони разом весь час до смерті ОСОБА_3, вели спільне господарство.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що заявниця це бабуся його дружини, заявницю ОСОБА_2 він знає з дитинства, оскільки його матір та матір дружини разом навчались в інституті. До ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідок разом з дружиною приїздили як до бабусі з дідусем, які жили разом по провулку Аравійському, 10. Все у них було як в звичайній родині. Дідуся та бабусю своєї дружини свідок впізнав на фото (а.с.33-35).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.

Разом з тим, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як вбачається із вищенаведеного, заявник вжив всі можливі передбачені законом заходи з метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу між нею та ОСОБА_3 які не надали жодного результату.

Факт спільного проживання заявника разом зі ОСОБА_3 підтверджений в судовому засіданні наданими письмовими доказами та показами свідків, з яких суд може зробити беззаперечний висновок про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно проживали з квітня 1987 року, повязані були спільним побутом, мали взаємні права та обовязки до моменту смерті ОСОБА_3, тому є всі підстави для встановлення фактупроживання однією сім`єю з квітня 1987 року по 19 липня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19.07.2017 року та за життя і на дату смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Підтвердження даного факту необхідно заявнику для використання можливості бути спадкоємцем після померлого ОСОБА_3 з огляду на положення ст. 1264 ЦК України при відсутності спора про право та інших заяв про прийняття спадщини, тобто даний факт має юридичне значення.

Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість заяви ОСОБА_2, заінтересована особа: Перша Харківська Державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, у звязку з чим заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. ст.ст. 2, 4, 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 263-265, 293, 294, 315, 316-319 ЦПК України, ст. 1264 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Перша Харківська Державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю з квітня 1987 року по 19 липня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19.07.2017 року та за життя і на дату смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МК №642232, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 01.10.1997 року, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 61157, АДРЕСА_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4;

Заінтересована особа: Перша Харківська Державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 61003, м. Харків, м-н Конституції, 1, ОСОБА_16, 7 підїзд, 4 поверх, .

Повне рішення складено 29.05.2018 року.

Суддя Н.В. Баркова