Номер провадження: 22-ц/785/262/18
Номер справи місцевого суду: 2-1120/11
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

За участю секретаря- Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2012 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за позовом ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк»

про визнання недійсним договору поруки -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

21.09.2010 року позивач звернувся до суду з вище заявленими вимогами в котрих просив:стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФІНРОСТБАНК» заборгованість за кредитним договором № 1/00477 від 26.09.2008 р., яка станом на 16.01.2012 р. складається:

- з простроченої заборгованості за кредитом за період з 29.12.2008 до 16.01.2012 - 3 600 дол. США (що еквівалентно - 28 763,28 грн.),

-простроченої заборгованості за відсотками за період з 31.12.2008 до 16.01.2012 - 496,72 дол. США (що еквівалентно - 3 968,69 грн.),

-пені за порушення строку повернення кредиту (за період з 29.12.2008 до 16.01.2012) - 14 625,56 грн., пені за порушення строку сплати відсотків (за період з 28.04.2009 до 16.01.2012)- 1 565,44 грн.

- та понесені удові витрати.

ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою до ТОВ «Фінростбанк» про визнання недійсним договору поруки, просить суд: Визнати недійсним договір поруки № 1/00477-П-1 від 26 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Фінростбанк».Вимоги обґрунтовувала відсутністю висновку органу опіки та піклування.

Рішенням Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 09 лютого 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 до ТОВ «Фінростбанк» про визнання недійсним договору поруки - відмовлено в повному обсязі.

Позов ТОВ «Фінростбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_6 ,ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФІНРОСТБАНК» заборгованість за кредитним договором № 1/00477 від 26.09.2008 р., - 28 763,28 грн.. прострочену заборгованість за відсотками - 3 968,69 грн. та в рівних частках 163,07 грн. - судовий збір та витрати на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу у сумі 40 грн. з кожного.

Виплату боргу ОСОБА_5 розстрочити строком на два роки щомісячно в рівних частках.

В інших позовних вимогах відмовлено..

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду зх. Ухваленням нового,про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору поруки, а у вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Одночасно просила суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2017 року ( суддя Плавич Н.Д.) поновила строк на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонногго суду Одеської області від 09 лютого 2012 року .

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,перевіривши доводи сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що в силу ст.559 ч.4 ЦК України порука припинилась так як на адресу поручителя ОСОБА_5 та боржника 24.03.2009 року була надіслана вимога про дострокове повернення кредитних коштів, а тому кредитор позбавлений можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання зобов'язання за договором поруки.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ФІНРОСТБАНК» посилається на верховенства права котрий передбачає принцип правової визначеності. Зокрема посилається на відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги так як рішення суду частково виконано.

В судове засідання сторони не з'явились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення в солідарному порядку кредитної заборгованості районний суд виходив з того, що відповідачі не виконують зобов'язань відповідно до кредитного договору та врахував заборгованість в межах строку позовної давності з розстроченням її виплати на два роки щомісячно в рівних частках.

Відмовляючи у вимогах про визнання договору поруки недійсним районний суд виходив з його безпідставності.

Судом встановлено, що згідно з умовами Кредитного договору № 1/00477 від 26.09.2008 (надалі за текстом Кредитний договір) ТОВ «ФІНРОСТБАНК» (надалі Позивач або Банк) надав громадянину ОСОБА_6 (надалі по тексту Відповідач і/або Позичальник) кредит у розмірі 3 600 (три тисячі шістсот) доларів США з нарахуванням 17,5% річних за користування кредитними коштами, терміном користування до 26.05.2009 р.

Фактична видача грошових (кредитних) коштів у готівковій формі підтверджується заявою на видачу готівки. З суми кредиту одразу була вирахувана сума відсотків, оскільки згідно п. 1.3 Кредитного договору у день отримання кредиту клієнт авансом сплачує відсотки за перші три календарних місяця користування кредитом.

Відповідно до умов Кредитного договору (п. 4.3.) та графіку погашення кредиту (додаток № 2 до Кредитного договору) Відповідач був зобов'язаний погасити кредит та відсотки за користування кредитними коштами у термін до 26.05.2009 р.

Згідно укладених Договорів поруки № 1/00477-П-1 та № 1/00477-П-2 від 26.09.08р., поручителями за виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_6 виступили його дружина - ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які на підставі п. 2.1 вищезазначених договорів поруки та ст. 554 ЦК України відповідають за порушення умов Кредитного договору солідарно з Позичальником.

У пункті 2.4 договорів поруки зазначено, що при невиконанні Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, до Банку (Позивача) переходить повне право вимоги по сплаті заборгованості з поручителей у повному обсязі.

В матеріалах справи містяться претензії-вимоги до відповідачів від 24.03.2009 року щодо погашення поточної заборгованості, яка склала на 24.03.2009 року у розмірі 1255,20 грн.( а.с.15-17)

ОСОБА_5 до винесення судового рішення звернулась до суду з заявою про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені, що підтверджується її письмовою заявою від 09.02.2012 року, яка знаходиться в матеріалах справи та технічним звукозаписом судового засідання від 09.02.2012 року.

У судовому засіданні ОСОБА_5, посилаючись на те, що вона одна виховує дитину, колишній чоловік аліменти не сплачує, де він знаходиться у теперішній час вона не знає, просила суд розстрочити виплату заборгованості строком на два роки.

Відповідно до розписки ОСОБА_5 копію рішення отримано 21.02.2012 року ( а.с.168 т.1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2012 року апеляційна скарга ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2012 року суд вважав неподаногю та повернуто апелянту( а.с.181-182).

Державний виконавець відділу ДВС Білгород-Дністровського управління юстиції постановою від 12.12.2012 року відкрив провадження по справі( а.с.195 т.1).

Відповідно до виконавчого листа від 09 лютого 2012 року воно частково виконувалось ( а.с.221)

ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ПРИНЦИПУ ПРАВОВОЇ ВИЗНАЧЕНОСТІ, ЯКИЙ ПЕРЕДБАЧАЄ ДОТРИМАННЯ ПРИНЦИПУ RES JUDICATA

В заяві про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду заявниця посилалась на побутові та сімейні проблеми та конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного права звернення до суду гарантований ст.129 п.8 Конституції України.

Суд апеляційної інстанції допустив скаржника до апеляційного суду з метою з'ясування думки учасників процесу та обставин справи, пов'язаних з дотриманням принципу правової визначеності, вважає необхідним зазначити наступне.

Європейській Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу RES JUDICATA тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами, (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»),

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду: (див. рішення Суду у справах "ОСОБА_9 проти України'', "Трегубенко проти України", "Рябих проти Росії"), та у випадках перегляду справ у зв'язку з нововиявленими обставинами (див. рішення у справах "Праведна проти Росії"," Желтяковпроти України", п.и. 42-48 ), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип відривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження.

Так, Суд встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі проти України з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (справа "Пономарьов проти України", п.п.41-42 ).

В подальшому у пункті 34 рішення від 10.05.2012 року у справі «Безрукови проти Росії», Європейський Суд відмітив, що хоча продовження строку оскарження і проводиться на розсуд національних судів, останні, на думку Суду, повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження втручання у принцип RES JUDICATA особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності нових тимчасових строків (п. 34, справа «Безрукови проти Росії»),

Українське законодавство не містить в цьому відношенні ніяких заборонних меж.

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи: "Салов проти України", п.93, "Проценко проти України", п.26, "Кравченко проти Росії", п.45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення "помилки, що має фундаментальне значення для судової системи" (рішення у справі "Сутяжник" проти Росії", п.38).

Встановлено, що рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2012 року заявником отримано 21.02.2012 року, частково виконано, повторне його оскарження відбулось через п'ять років після його проголошення за відсутності непереборних обставин щодо причин поважності пропуску строку, буде порушенням принципу правової визначеності, що передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Посилання на те, що районним судом не застосовані вимоги ст.559 ч.4 ЦК України не приймаються до уваги так як виходять за межі предмета доказування і стосуються суті спору.

Судова колегія звертає увагу, що спірні правовідносини розпочались ще в 2010 року ,

рішенняБілгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2012 року частково виконано .

З урахуванням викладеного,колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2012 року без змін.

Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,390 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області ,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2012 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - С.М. Сегеда

Н.А.Кононенко