Справа № 442/7263/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/559/18 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Бойко С.М., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ПАТ КБ «Приватбанк» Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 486329,67 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.12.2007р., відповідач ОСОБА_3 28.12.2007р. отримав кредит у розмірі 108182,00 грн. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов»язався надати відповідачу кредит терміном до 26.12.2014р., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. У порушення зазначених норм закону, відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв»язку з зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 16.10.2015р. має заборгованість 486329,67 грн., яка складається із наступного: -77489,12 грн.- заборгованість за кредитом; 54019,73 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 27872,55 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 326948,27 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «Приватбанк». В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Вважає помилковим висновок суду про те, що позивачем не вживалося жодних дій щодо погашення заборгованості по кредиту, оскільки передача автомобіля без надання повноважень на його продаж не давала можливості банку його реалізувати без рішення суду. Стверджує, що матеріали справи не містять доказів про те, що саме поведінка банку унеможливила виконання відповідачем своїх зобов'язань, зокрема, що банк відмовлявся приймати від позичальника платежі за договором, що призвело до збільшення обсягу загальної заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що ні умовами договору, ні чинним законодавством не передбачено, що передача предмету застави в заклад звільняє позичальника від обов'язку погашення заборгованості за кредитним договором та припиняє зобов'язання за кредитним договором. Зазначає, що предмет застави реалізовано та кошти направлено на погашення заборгованості, однак коштів від реалізації предмету застави виявилось недостатньо для погашення заборгованості в повному обсязі, тому вважає законною вимогу банку щодо стягнення з відповідача залишку заборгованості по кредиту. Вважає помилковим висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності. Стверджує, що сторони в договорі встановили строк дії договору до повного виконання сторонами зобов'язань за договором та зазначили дату погашення кредитної заборгованості 26.12.2014 року. Вважає, що строк позовної давності повинен відраховуватись з 27.12.2014 року та стверджує, що банк звернувся до суду в межах такого строку. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилається на те, що позивач по справі змінив строк виконання основного зобов»язання, а тому звернувши з позовом в 2015 році останній пропустив строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» Гнатишака О.В. на підтримання вимог апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини справи.

Відповідно до укладеного договору №б/н від 28.12.2007р. ОСОБА_3 28.12.2007р. отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 108182,00 грн. та зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором ( термін, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, процентів, винагород, щомісячного платежу, період оплати платежів, порядок погашення заборгованості по даному договору, вказані в розділі 7 договору).

Розділом 7 кредитного договору - особливі умови, зокрема п.7.1. вказано, що банк зобов»язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 28.12.2007 року по 26.12.2014 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії (кредит) у розмірі 108182грн. на наступні цілі: 71150,00 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34 грн. для сплати реєстрацію Предмету застави, стахові платежі - 3913,25 грн.: а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 5692,00грн. та у розмірі 27392,75грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 Договору. Періодом сплати вважати період з 24 по 28 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісячного, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1734,04грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках та винагороди.

В п.7.2. договору вказано, що кредит надається в обмін на зобов»язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені договором строки. Пунктом 7.3. кредитного договору визначено, що забезпеченням виконання позичальником зобов»язання за даним договором виступає CHEVROLET AVEO №кузова НОМЕР_2, з метою забезпечення зобов»язання заданим договором.

Згідно графіку погашення заборгованості по кредиту, який є додатком до даного договору станом на 28.01.2009 року заборгованість позичальника становила 80148,56 грн., загальна сума щомісячного погашення становить 1734,04грн., фактично за відповідача позичальника банк сплатив за автомобіль придбаний у салоні у сумі 71150,00грн., на руки грошових коштів як споживчий кредит у сумі 108182 грн. відповідач не отримував.

Для забезпечення зобов»язань за кредитним договором №DN81AR12870092 від 28.12.2007р. між сторонами було укладено договір застави №DN81AR12870092 від 28.12.2007р., згідно якого ОСОБА_3 передано в заставу автомобіль марки CHEVROLET AVEO кузов НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, об"єм двигуна 1,5.

Відповідно до п.15.7.1, 15.8, 15.9 договору застави від 28.12.2007 року з метою задоволення своїх вимог заставодержатель - банк має право звернути стягнення на предмет застави у випадку настання строків виконання будь-якого з зобов»язань, передбачених кредитним договором, якщо вони не будуть виконані, зокрема порушення заставодавцем - позичальником зобов»язань, передбачених умовами кредитного договору.

Пунктом 15.8 договору передбачено, що сторони прийшли до згоди, що заставодавець має право звернути стягнення на предмет застави і у випадку додаткового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобов»язань на момент розірвання кредитного договору чи внесення в нього змін.

Пунктом 15.9 договору застави передбачено, що у випадку звернення стягнення на предмет застави у відповідності до п.п.15.7.1, 15.7.2, 15.7.3, 15.7.8 даного договору заставодержатель має право задоволити за рахунок предмета застави свої вимоги у повному об»ємі.

10.10.2009 року згідно з актом, складеним працівниками Приватбанку у зв»язку з просрочкою по кредиту, вилучено у відповідача по справі автомобіль марки CHEVROLET AVEO кузов НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, який був переданий у заставу згідно договору застави від 28.12.2007 року.

23.10.2015 року предмет застави - автомобіль CHEVROLET AVEO кузов НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, реалізовано за 100000 грн. та кошти направлено на на погашення заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач по справі пропустив строк позовної давності, і, що представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності.

Висновки суду відповідають положенням закону.

Так, представником відповідача подано апеляційному суду вимогу позивача по справі від 13.09.2010 року щодо дострокового повернення кредиту в тижневий термін з дня одержання повідомлення. (а.с.218)

Позов подано 05.11.2015 року. (а.с.1)

Заяву про застосування строку позовної давності представником відповідача подано 04.05.2017 року. (а.с.137)

А відтак, оскільки позивачем по справі суду не подавались докази щодо зміни виконання основного зобов»язання, однак відповідач послідовно наполягав на пропуску строку позовної давності і подав докази суду апеляційної інстанції в зв»язку з неможливістю їх відшукування, тобто з причин, що об»єктивно не залежали від нього, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.218) слід прийняти як доказ.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-990цс15 від 27.01.2016 року відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років.

В зв»язку з викладеним, оскільки позивач по справі не пред»явив позов до боржника протягом трьох років, колегія суддів вважає, що рішення суду про відмову в задоволенні позову відповідає положенням закону.

Саме лише посилання в рішенні суду на інші обставини щодо спливу строку позовної давності не може бути підставою для скасування рішення, оскільки судом апеляційної інстанції беззаперечно встановлено факт направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, та факт спливу позовної давності, а відтак судом по суті правильно вирішено спір.

Доводи апеляційної скарги висновків суду про сплив строку позовної давності не спростовують. Судом апеляційної інстанції оголошувалась перерва для надання можливості спростування даних вимоги від 13.09.2010 року (а.с.218), однак доказів на їх спростування не було подано.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 25.05.2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Бойко С.М.

Приколота Т.І.