Справа № 127/4908/18
Провадження № 2/127/848/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

22 травня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

05.03.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на протязі 2009-2010 років сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки, на момент народження доньки сторони не перебували у шлюбі відомості про батька були зазначені за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини було записано за її вказівкою у відповідності до ч.1 ст.135 СК України.

В послідуючому 12.08.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 12.08.2011 року зроблено відповідний актовий запис за №1898. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Майорова».

Пізніше за спільною згодою подружжя прізвище доньки було змінено з «Писаренко» на «Майорова».

Проте, спільне життя сторін не склалось і 17.01.2012 року сторони шлюб розірвали, дитина залишилась проживати разом із позивачем та знаходиться на утриманні останньої.

В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 05.03.2018 року до досягнення донькою повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 12.08.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 12.08.2011 року зроблено відповідний актовий запис за №1898, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №106201, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 12.08.2011 року (а.с.7). Після реєстрації шлюбу позивачу змінено прізвище з «Писаренко» на «Майорова».

З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що укладенню шлюбу передувало перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах на протязі 2009-2010 років, від яких у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії 1-АМ №158442, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 18.01.2010 року, де батьками дитини значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.18), оскільки на момент народження дитини сторони у шлюбі не перебували та не звертались в порядку ст.126 СК України до органів реєстрації актів цивільного стану із спільною заявою щодо визначення походження дитини від відповідача як батька.

В послідуючому, у звязку з укладенням шлюбу між сторонами прізвище малолітньої дитини ОСОБА_3 було змінено з «Писаренко» на «Майорова», про що достеменно свідчить ОСОБА_6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін відповідно до статті 148 Сімейного кодексу України №6 від 28.09.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.8), на підставі якого позивачу 28.09.2011 року було видано повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції свідоцтво про народження дитини ОСОБА_7 серії І-АМ №205152, де батьками дитини значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9).

ОСОБА_6 ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

ОСОБА_6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №8 від 30.04.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, матірю ОСОБА_7 зазначено ОСОБА_1, в графі відомості про батька ОСОБА_2, проте відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_6 ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Таким чином, незважаючи на те, що в свідоцтві про народження неповнолітньої доньки позивача ОСОБА_7 у відомостях про батька значиться прізвище, імя, по батькові відповідача, суд не має можливості стверджувати, що останній дійсно являється батьком неповнолітньої дівчинки, зважаючи на відсутність відповідних відомостей про батька в актовому записі про народження дитини.

Більше того, в судовому засіданні позивач підтвердила, що із спільною заявою щодо визначення походження дитини від відповідача як батька сторони не звертались, також позивач не зверталась із відповідним позовом до відповідача про визнання батьківства, що виключає у відповідача обовязок, передбачений ст.180 СК України, щодо утримання неповнолітньої ОСОБА_7

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.126, 135, 148, 180 СК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 280-284, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24.05.2018 року.

Суддя: