Справа № 523/1813/18
Провадження №2/523/2331/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Виноградової Н.В.,

при секретарі Одарія В.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов мирової угоди та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов мирової угоди та вселення.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідачка позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.11.2006р. Суворовським районним судом м. Одеси була затверджена мирова угода між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, ОСОБА_3, відповідно до якої було встановлено право довічного користування та проживання ОСОБА_1 у кім. площею 17,9 кв.м. у будинку 26 по вул. 48 Лінія в м.Одесі.

Згідно ст.. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання.

За змістом пункту 2 частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 4 цього Закону.

Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 вказаного Закону.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Однак, як було встановлено ОСОБА_1 систематично перешкоджають проживати та користуватися кімнатою, що підтверджується зверненнями до правоохоронних органів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 визнала факт перешкоджання позивачці у користуванні кімнатою, пояснивши свою поведінку тим, що позивачка, на її думку, повинна сплачувати відповідачці частину витрат за комунальні послуги.

Крім того, позивачка зверталася до органів ДВС з ухвалою про затвердження мирової угоди, однак їй було відмовлено у відкритті виконавчого провадження оскільки дана ухвала не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Суд розглядаючи справу вважає, що мирова угода за своєю правовою природою у відповідності з нормами Цивільного кодексу України є правочином, що згідно ст. 629 цього Кодексу підлягає обов'язковому виконанню.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов мирової угоди та вселення- задовольнити.

Спонукати ОСОБА_4, ОСОБА_3 до виконання мирової угоди, затвердженої Суворовським районним судом м. Одеси від 22.11.2006р. вселити ОСОБА_1 в кімнату площею 17,9 кв.м., позначену на технічному плані літ № «7», у буд. 26 по вул. 48 Лінія у м. Одесі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня виготовлення повного рішення.

Повне рішення виготовлено та підписано суддею 25.05.2018 року.

Суддя: