Номер провадження 2/754/815/18
Справа №754/6909/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Базік А.В.

за участю представника позивача Бурдій Н.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у спрощеному проваджені у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України в м.Києві до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві з позовом про стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 8 499,14грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на обліку Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянка ОСОБА_3, яка отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Управлінням, з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів, було проведено перевірку даних, використаних для призначення (перерахунку) пенсій, в результаті якою встановлено, що виникла переплата пенсії за період з 14.12.2011р. по 30.04.2016 р. у розмірі 8 499,14грн. Управлінням, з метою досудового врегулювання спору, ОСОБА_3 було направлено лист від 22.03.2017 року № 464/06-33, яким запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте, даний лист був відповідачем проігноровано та бюджетні кошти у розмірі 8 499,14грн. повернуті не були. У зв'язку з викладеним позивач Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 8499,14грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.06.2017р. суддею Шевчуком О.П. відкрито провадження по цивільній справі за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_3

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2018 року, справа за єдиним унікальним номером 754/6909/17-ц, номер провадження 2/754/815/18, передана судді Бабко В.В. у зв'язку з звільненням судді Шевчука О.П.

04.04.2018 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що з метою приведення пенсійної справи у відповідність до вимог чинного законодавства України, позивачем було проведено перевірку даних, використаних для призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_3, в результаті якої встановлено, що при автоматизованому способі обробки пенсійної документації за допомогою програмного забезпечення, при первинному обчислення пенсії за вислугу років з 14.11.2011 року було некоректно розраховано стаж та заробітну плату відповідача, у зв'язку з чим виникла переплата пенсії у розмірі 8 499,14грн. Отже, з зазначеного вбачається, що вказана помилка є такою, що відбулась внаслідок неправильного обчислення пенсії програмним забезпеченням і жодним чином не залежала від працівників управління, оскільки переведення показника середньомісячного заробітку, як і інших показників під час проведення перерахунку пенсій, проводиться автоматично по всіх справах, а не спеціалістами вручну відносно кожної справи окремо. Повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, представник позивача суду не надав. З огляду на зазначене, представник відповідача просить відмовити у задоволені позовних вимог.

27.04.2018 року від Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшла заява про заміну позивача, в якій зазначається, що 27.04.2018 року було створено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, , яка є правонаступником всіх прав та обов'язків припинених Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. У зв'язку з цим Управління просить суд замінити позивача по справі на - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16. , розрахунковий рахунок 8000 в Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанку», МФО 322669). 21.05.2018 року судом заява задоволена та замінено позивача на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про що зазначено в протоколі судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з наведених у заяві підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, просила відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вслухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені та підтвердженні матеріалами справи наступні факти.

Відповідач ОСОБА_3 з 14.12.2011 року перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як зазначив представник позивача у 2016році з метою доцільного ефективного використання бюджетних коштів була проведена перевірка даних, використаних для призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_3 Після приведення пенсійної справи у відповідність до вимог чинного законодавства відділом з нарахування та виплати пенсії Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві було виявлено рахункову помилку за період з 14.12.2011року по 30.04.2016 рік у зв'язку з чим виникла переплата пенсії у розмірі 8 499,14грн.

Відповідачу був надісланий лист від 22.03.2017 року із вимогою добровільної сплати суми надмірно сплачених коштів у розмірі 8 499,14грн.

Представник Головного управління Пенсійного Фонду України в м.Києві зазначає, що переплата пенсії відповідача у розмірі 8 499,14грн виникла внаслідок рахункової помилки при автоматизованому способу обробки пенсійної документації.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05. 2003 року №374/7695.

Згідно з п.3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Таким чином, необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правовою позицією Верховного Суду України 22.01.2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Крім того, правовою позицією Верховного Суду України від 02.07.2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача резюмуються, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Також, приймаючи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини, принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, n. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п. 67, від 11.06.2009).

Перераховані виплати не підлягають поверненню за умови, що особа, яка зробила такі виплати, здійснила їх, по-перше, добровільно, по-друге, за відсутності рахункової помилки з її боку і, по-третє, за відсутності недобросовісності з боку набувача. Тобто, якщо, наприклад, виплата стала наслідком якоїсь іншої помилки платника (помилки у документах тощо), вищеперераховані виплати поверненню не підлягають.

На підставі наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних, що також підтверджується й самим позивачем, який в позові зазначив на те, що формування звітності відповідачу проводилось самим Управлінням пенсійного фонду. Доказів, що помилкове призначення відповідачу пенсії з вини відповідача суду не надано, сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_3 презумуються, а отже позовні вимоги у повному обсязі не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статтями 1212, 1215 ЦК України, статтями 12, 19, 76-81, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У позові Головного управління Пенсійного Фонду України в м.Києві до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Головне управління Пенсійного Фонду України в м.Києві, , місце знаходження за адресою: 04053, м.Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Повницй текст складено та підписано 24 травня 2018 рок.у

Суддя В.В. Бабко