Провадження №: 2-др/755/5/18
УХВАЛА

Іменем України

"23" травня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Савлук Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні суду, заяву про ухвалення додаткового рішення, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Берестова Ірина Олександрівна про визнання заповіту недійсним та визнання спадкоємцем за законом на квартиру,

в с т а н о в и в:

07 квітня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно - на Ѕ частину квартири №АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3333 грн. 33 коп.

У задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Берестова Ірина Олександрівна про визнання заповіту недійсним та визнання спадкоємцем за законом на квартиру відмовлено.

13 червня 2017 року Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу про відхилення апеляційної скарги представника ОСОБА_1; ОСОБА_9.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року - залишено без змін.

19 березня 2018 року представник відповідача ОСОБА_7 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про визнання права власності ОСОБА_2 на Ѕ квартири за адресою: квартира №АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що під час перегляду судового рішення в апеляційному порядку колегія суддів прийшла до висновку, що Ѕ частина квартири повинна належати ОСОБА_2, але в жодному рішенні суду про це не вказано, тобто виходячи з необхідності вирішення питання про право власності одного з учасників справи, необхідно ухвалити додаткове рішення.

20 березня 2018 року складено протокол автоматизованого розподілу справи між суддями, заяву про ухвалення додаткового рішення розподілено на суддю Савлук Т.В.

22 травня 2018 року заяву представника відповідача ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла до суду 19 березня 2018 рокуё передано в провадження судді Савлук Т.В.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом положень ч.13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням положень ч.3 ст.270 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за доцільне здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної спарви у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, відповідач ОСОБА_2, в інтересах якого діяв представник ОСОБА_7, користуючись процесуальним правом , подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 з вимогою «визнати недійсним Заповіт від 09.03.2011 року, згідно з яким ОСОБА_8 заповів ОСОБА_1 своє майно; визнати ОСОБА_2 спадкоємцем за законом квартири АДРЕСА_1».

Ухвалюючи судове рішення, судом відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Берестова Ірина Олександрівна про визнання заповіту недійсним та визнання спадкоємцем за законом на квартиру відмовлено, в цій частині судове рішення залишилось без змін судом апеляційної інстанції.

При ухвалені рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. (ч.2 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та те, що суд ухвалив рішення у відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України ( у редакції чинній на час ухвалення судового рішення) в межах заявлених вимог як за первісним, так і за зустрічним позовами, у відповідності з діючим законодавством, а також те, що зазначені у заяві обставини не є підставою для винесення додаткового рішення в розумінні ст.270 ЦПК України, оскільки відповідач просить ухвалити додаткове рішення щодо вимог, які не були предметом розгляду, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмову у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 264, 270, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Берестова Ірина Олександрівна про визнання заповіту недійсним та визнання спадкоємцем за законом на квартиру.

Відповідно до положень ч.1та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я: