Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 459/1594/16-ц

провадження № 61-990св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області,

третя особа - виконавчий комітет Гірницької селищної ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3, яка подана представником ОСОБА_4, на рішення Апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Крайник Н. П., Савуляк Р. В., від 12 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області, третя особа - виконавчий комітет Гірницької селищної ради, про зобов'язання призначити щомісячні страхові виплати у зв'язку із втратою годувальника.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що його батько ОСОБА_5 тривалий час працював на підприємствах ДП «Львіввугілля», був визнаний інвалідом внаслідок професійного захворювання - «хронічний обструктивний бронхіт» і йому були призначені виплати в рахунок відшкодування шкоди, які він отримував у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області. Спочатку він був визнаний інвалідом 3-ї групи, а з 31 липня 2015 року - інвалідом 1-ї групи. ІНФОРМАЦІЯ_5 батько помер. Висновком МСЕК від 16 листопада 2015 року було встановлено причинний зв'язок між професійним захворюванням та смертю батька. 19 квітня 2016 року позивач звернувся з заявою до відповідача про призначення йому виплат по втраті годувальника, так як на час смерті батька він був інвалідом 1-ї групи з дитинства і перебував на утриманні батька, однак у призначенні виплат по втраті годувальника йому було відмовлено через відсутність довідки про склад сім'ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні. З даною відмовою позивач не згідний.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_3 просив позов задовольнити, зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області призначити йому щомісячні страхові виплати у зв'язку із втратою годувальника.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області, у складі судді Кріля М. Д., від 17 травня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області призначити та виплачувати ОСОБА_3 щомісячні страхові виплати у зв'язку з втратою годувальника з 16 листопада 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач набув право на отримання страхових виплат як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого, та має на це право.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували його перебування на утриманні батька до дня його смерті, а пояснення свідків, акт Гірницької селищної ради Львівської області не є належними та допустимими доказами на підтвердження перебування ОСОБА_3 на утриманні у свого батька. Крім того, ОСОБА_3 отримує пенсію в розмірі 1 620,81 грн, соціальну допомогу в розмірі 1 423,50 грн, у нього є дружина та двоє дітей, він працює на посаді старшого оператора ВП Шахти «Відродження» ДП «Львіввугілля» з 13 липня 2001 року. Вказані обставини викликають сумнів у тому, що позивач перебував на утриманні свого батька - ОСОБА_5

30 жовтня 2017 року ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року і залишити в силі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 травня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник посилається на те, що оскаржене рішення апеляційного суду винесене із порушенням норм матеріального права і процесуального права, на основі одностороннього та неповного з'ясування всіх обставин справи, що є безумовною підставою для його скасування. Позивач стверджує, що він перебував на утриманні свого батька і після смерті останнього має право на щомісячні страхові виплати у зв'язку із втратою годувальника.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справу за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області, третя особа - виконавчий комітет Гірницької селищної ради, про зобов'язання призначити щомісячні страхові виплати у зв'язку із втратою годувальника призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27 жовтня 1981 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5.

Копією акту огляду МСЕК № 266018 від 31 липня 2015 року підтверджено, що ОСОБА_5 при повторному огляді визнаний інвалідом 1-ї групи безтерміново з втратою профпрацездатності 90 % .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 58 років, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 11 серпня 2015 року.

Довідкою профпатологічної МСЕК № 001801 серії 10 ААА від 16 листопада 2015 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням.

Відповідно до висновку МСЕК від 18 червня 2015 року № 797 при повторному огляді позивачу ОСОБА_3 безтерміново було встановлено першу групу «Б» інвалідності з дитинства.

Згідно листа відповідача від 29 квітня 2016 року № 797-06-1 відмова у виплаті страхових виплат мотивована тим, що позивачем до документів, необхідних для прийняття рішення про призначення виплат, не було долучено довідки місцевого органу виконавчої влади про склад сім'ї померлого, у тому числі про тих осіб, хто перебував на його утриманні. Відмова також мотивована необхідністю надання відповідного рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні батька.

Згідно довідки про склад сім'ї від 30 березня 2016 року № 139 позивач по справі належав до складу сім'ї померлого батька та проживав разом з ним за однією адресою.

Актом від 21 березня 2016 року № 23, складеним посадовими особами виконавчого комітету Гірницької селищної ради, підтверджується, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав спільно зі своїм батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 і перебував на його утриманні.

ОСОБА_3 одружений з ОСОБА_6 і мають спільних двох дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та народження дітей.

На підставі довідки ВП Шахти «Відродження» ДП «Львіввугілля» № 458 від 21 червня 2016 року встановлено, що позивач ОСОБА_3 працює на посаді старшого оператора з 13 липня 2001 року, а згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області № 3175 від 01 вересня 2015 року пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліда 1 групи ОСОБА_3 становить 1 620,81 грн, соціальна допомога інваліда з 01 вересня 2015 року - 1423,50 грн.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна норма закріплена в частині першій статті 19 ЦПК України, у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини другої цієї статті).

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Цей Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Відповідно до частини п'ятої статті 10 цього ж Закону робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та його відділень є виконавчі дирекції відділень в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі. Статутом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності може бути передбачено створення виконавчих дирекцій або уповноважених представників відділень у районах та містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення. Виконавчі дирекції відділень підзвітні правлінням відділень та виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та здійснюють свою діяльність від імені Фонду в межах і в порядку, передбачених статутом Фонду та положенням про виконавчі дирекції відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Отже, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на час звернення позивача до суду був суб'єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 18 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом на підставі того, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області відмовило йому у призначенні страхових виплат як утриманцю померлого батька, і ці виплати відносяться до виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.

Таким чином, позивач вважає поведінку (рішення, дії, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень протиправною.

Ураховуючи функції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та зміст положень вищезазначених норм процесуального права, спірні правовідносини мають ознаки публічно-правових за предметом та суб'єктним складом, а отже, підлягають розгляду за правилами КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 14-87цс18.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням норм процесуального права, а саме статті 15 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна норма містилася й у ЦПК України, 2004 року, який був чинним на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій (стаття 205).

Відповідно до частин першої та другої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Частиною третьою статті 400 ЦПК України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Із урахуванням зазначеного, Верховних Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, необхідно задовольнити частково: рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно з положеннями частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Роз'яснити ОСОБА_3, що розгляд його позовних вимог до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись статтями 255, 402, 409, 414, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка подана представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року у даній справі скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області, третя особа - виконавчий комітет Гірницької селищної ради, про зобов'язання призначити щомісячні страхові виплати у зв'язку із втратою годувальника - закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк