Провадження № 2/752/2071/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.05.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Кравченко В.А.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, суд, -

Встановив

Позивач звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про припинення договору поставки, стягнення грошових коштів та штрафних санкцій.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що між нею та ФОП ОСОБА_2 укладено договір поставки від 17 червня 2015 року, відповідно до умов якого остання, як продавець, зобов'язалася поставити товар - бавовняну пряжу (склад пряжі: бавовна 100%) згідно із асортиментом, зазначеним у специфікації № 1 від 17 червня 2015 року до договору.

На виконання п. 3.4 договору відповідачем отримано грошові кошти в сумі 240 350 грн. Так як договір не містив строку (терміну) виконання обов'язку із передачі товару, позивачем, відповідно до статті 530 ЦК України, заявлено відповідачу вимогу про передачу товару - бавовняної пряжі (склад: бавовна - 100 %) згідно із асортиментом, зазначеним у специфікації № 1 від 17 червня 2015 року до договору, в строк сім днів із дати отримання вимоги.

На виконання зазначеної вимоги відповідачем було передано товар - пряжу у мотках загальною вагою 949,51 кг по накладній № 2611-1 від 26 листопада 2015 р. Під час приймання товару за участю відповідача відібрано два зразки пряжі для проведення дослідження, за результатами якого виявилося, що відповідач передала їй не бавовняну, а змішану пряжу, що не відповідає умовам договору. Ураховуючи, що поставлена пряжа має недоліки, які неможливо усунути, 23 грудня 2015 року вона направила відповідачу претензію з вимогою провести заміну поставленої продукції продукцією належної якості. Проте дана вимога залишилася невиконаною.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд припинити договір поставки від 17 червня 2015 року, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь грошові кошти сплачені в якості авансу в сумі 240 350 грн та штраф у розмірі 11 296 грн. у зв'язку із прострочення терміну передачі товару.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року вказані рішення та ухвалу скасовано, справу передано на новий розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва.

В судовому засіданні 16 листопада 2017 року, представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив розірвати договір поставки № 1706 від 17.06.2015 р., укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2; стягнути із ФОП ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені у якості авансу у сумі 240 350 грн., штраф у розмірі 24 035 грн. в зв'язку із простроченням терміну передачі товару та упущену вигоду, обчислену у вигляді відсотків по депозитному вкладу (за умови розміщення суми авансу) у сумі 94 337 грн., 37 коп.

Ухвалою суду від 07 лютого 2018 року судом задоволено клопотання представника позивача, ухвалено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судовому засіданні, розгляд справи призначено на 05 березня 2018 року.

05 березня 2018 року у зв'язку із неотриманням позивачем ухвали суду від 07 лютого 2018 року судове засідання відкладено на 03 травня 2018 року

03 травня 2018 року на адресу Голосіївського районного суду міста Києва надійшов відзив Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому остання зазначила, що 26.11.2015 року вона поставила позивачу пряжу у кількості 16 найменувань за кодом та кольором, зазначеними у сертифікації до договору №1 від 17.06.2015 року загальною вагою 949,510 кг, що відповідає положенням ст.673 ЦК України щодо якості товару.

У відзиві відповідач вказує, що твердження представника позивача з приводу того, що якість поставленої нею продукції не відповідає вимогам державних стандартів, відповідно до яких бавовняна пряжа на 100% складається з бавовни, не має за собою юридичного підгрунття, оскільки при укладенні договору сторони обумовили, яка саме пряжа та в якій кількості має бути поставлена, підписавши відповідну специфікацію. Вимог щодо складу пряжі, її однорідності чи відповідності нормам ДСТУ умови договору не містять. Оскільки предметом договору поставки є бавовняна пряжа без визначення будь-яких ознак її якості, посилання представника позивача на поставку неякісної продукції (не 100 % бавовна) не дають підстав вважати поставлену нею позивачу пряжу неякісним товаром.

За таких обставин відповідач просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.06.2015 р. між сторонами ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір поставки № 1706 від 17.06.2015 р.

Згідно з пунктом 1.1. вказаного договору, ФОП ОСОБА_2, як продавець по договору, зобов'язалася поставити товар - бавовняну пряжу згідно із асортиментом, зазначеним у специфікації № 1 від 17.06.2015 р. до Договору.

На виконання умов п. 3.4. договору, ФОП ОСОБА_2 отримано грошові кошти у сумі 240 350 (двісті сорок тисяч триста п'ятдесят) грн.

Відповідач здійснила передачу товару - пряжу у мотках, у кількості 949,51 кг., згідно видаткової накладної №2611-1 від 26 листопада 2015 року.

Згідно протоколу випробувань №141 від 11.12.2015 року, складеного Аналітично-дослідною випробувальною лабораторією «Текстиль-ТЕСТ» Головного науково-дослідного інституту метрології, сертифікації та управління якістю в структурі Київського національного Університету технологій та дизайну (КНУТД) надані для проведення випробувань зразки пряжі КА234, колір - білий (A.BEJ) та КА0063, колір - рожевий (PUDRA) містять відповідно: бавовни - 46,8%, поліакрилонітрилу - 53,2% та бавовни - 45,4%, полі акрилонітрилу - 54,6%.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних із особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 673 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Єдиним нормативним документом, який дає визначення бавовняної пряжі та встановлює вимоги щодо якісного складу для віднесення до бавовняної пряжі є ДСТУ 2535-94 «Пряжа бавовняна і змішана для трикотажного і ткацького виробництв. Загальні технічні умови.».

Відповідно до п.1.2.1 ДСТУ 2535-94 «Пряжа бавовняна і змішана для трикотажного і ткацького виробництв. Загальні технічні умови.», до бавовняної належить пряжа, яка вироблена із 100% бавовняного волокна і бавовняного волокна з вкладенням не більше як 10% віскозного чи віскозного високо модульного волокон. До змішаної належить пряжа, яка вироблена із бавовняного волокна з вкладенням не більше як 50% хімічних волокон.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що умовами договору поставки № 1706 від 17.06.2015 р. передбачено обов'язок ФОП ОСОБА_2 здійснити поставку саме бавовняної пряжі, яка відповідає вимогам п.1.2.1 ДСТУ 2535-94 «Пряжа бавовняна і змішана для трикотажного і ткацького виробництв. Загальні технічні умови.», тобто, вироблена із 100 % бавовняного волокна і бавовняного волокна з вкладенням не більше як 10 % віскозного чи віскозного високо модульного волокон.

Згідно протоколу випробувань від 11.12.2015 р. лабораторії Аналітично-дослідна випробувальна лабораторія «Тестиль-Тест» головного науково-дослідного інституту метрології, сертифікації та управління якістю в структурі Київського національного Університету технологій та дизайну, поставлена позивачу пряжа має наступний склад сировини: у зразку пряжі із окрасом КА 0063 (колір білий) бавовна 46,8%, поліакриорнітрил - 53,2%; у зразку пряжі із окрасом КА 234 (колір рожевий) бавовна 45,4%, поліакриорнітрил - 54,6%.

ФОП ОСОБА_2 здійснено поставку змішаної пряжі, яка не відповідає вимогам п.1.2.1 ДСТУ 2535-94 «Пряжа бавовняна і змішана для трикотажного і ткацького виробництв. Загальні технічні умови.», оскільки містить у складі більше як 10 % віскозного чи віскозного високо модульного волокон.

Вказані обставини спростовують посилання відповідача про належне виконання нею умов договору.

Тобто, відповідачем поставлено позивачу пряжу, яка не відповідає вимогам щодо якості товару, зазначеним у специфікації № 1 від 17 червня 2015 року до договору поставки № 1706 від 17.06.2015 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині розірвання договору поставки та стягнення грошових коштів, сплачених за товар, такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про нарахування штрафних санкцій судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Відповідно до вимог пункту 4.3. Договору поставки № 1706 від 17.06.2015 р., у випадку прострочення терміну передачі товару, Продавець, за вимогою Покупця сплачує останньому штраф у розмірі 0,1 % від суми не поставленого в строк товару за кожен календарний день прострочення, але не більше ніж 10 % від загальної суми Договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення штрафу за несвоєчасну передачу товару у сумі 24 035 грн. такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування збитків, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність боржника, який прострочив виконання зобов'язання, перед кредитором за завдані простроченням збитки.

За змістом ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга цієї статті до збитків відносить доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), а частина третя вказує, що такі збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Судовим розглядом встановлено, що невиконання ФОП ОСОБА_2 обов'язку передати товар належної якості, фактично призвів до того, що ОСОБА_1 було обмежено у можливості вільного розпорядження як товаром (оскільки переданий товар не відповідав умовам договору, відповідно перехід права власності на нього не відбувся), так і грошовими коштами, переданими ФОП ОСОБА_2 по договору.

В свою чергу, розмістивши передані грошові кошти на депозиті в банку, ОСОБА_1 мала б можливість реального одержання доходу у вигляді відсотків по депозитному вкладу.

За таких обставин, суд вважає вимогу позивача щодо стягнення упущеної вигоди обчисленої у вигляді відсотків по депозитному вкладу (враховуючи умову розміщення суми авансу) у сумі 94 337 грн., 37 коп., такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який на день ухвалення рішення складає 3587 грн. 22 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача - задовольнити.

Розірвати договір поставки № 1706 від 17.06.2015 року, укладений між мною, ОСОБА_1, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 01032, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1) грошові кошти сплачені на виконання договору поставки № 1706 від 17.06.2015 року у сумі 240 350 (двісті сорок тисяч триста п'ятдесят) грн.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 01032, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1) штраф у розмірі 24 035 грн. в зв'язку із простроченням терміну передачі товару.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 01032, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1) упущену вигоду, у вигляді відсотків по депозитному вкладу у сумі 94 337 грн., 37 коп.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 01032, АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у розмірі 3587 грн. 22 коп

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва. До утворення апеляційних судів в апеляційних округах апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя