Справа № 303/6974/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 травня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 5 липня 2017 року, ухвалене суддею Куцкір Ю. Ю., повний текст рішення складено 10 липня 2017 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3 та приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору дарування недійсним та скасування його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 предявила позов до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору дарування недійсним та скасування його державної реєстрації.

Свої вимоги мотивувала тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1993 року, виданого на підставі рішення Мукачівської міської ради від 27.02.1993 року № 20, співвласниками квартири № 86 gj вул. П. Набережна, 2, в м. Мукачеві є ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_7 та рідною сестрою ОСОБА_6 Відповідно до заповіту належну ОСОБА_7 квартиру вона заповіла ОСОБА_1

ОСОБА_7 померла 10.04.1999 року, а 09.10.1999 року ОСОБА_1 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

18.04.2013 року помер ОСОБА_6 Поховання ОСОБА_6 проведено на замовлення ОСОБА_1 та цивільної дружини ОСОБА_8

18.10.2013 року ОСОБА_1 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за померлим братом ОСОБА_6

Вказані обставини, встановлені в рішенні апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2006 року, доказуванню не підлягають, а власне рішення є преюдиціальним.

Однак, оформити на своє прізвище правовстановлюючі документи на квартиру №АДРЕСА_1 позивачка не має змоги навіть і після рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20.10.2016 року, оскільки згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.11.2016 року за №73291711, власником вказаної квартири, на підставі договору дарування №451 від 18.03.2016 року є ОСОБА_2

У звязку з цим позивачка просить витребувати від ОСОБА_2 квартиру №АДРЕСА_1, договір дарування від 18.03.2016 року визнати недійсним, а його державну реєстрацію скасувати (а.с.7-11).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 22 травня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ОСОБА_3 (а.с.78)

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 5 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог (а.с.96-99).

На це рішення позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що успадкувала квартиру № АДРЕСА_2, однак оформити свідоцтво про право власності на спадкове майно не може, оскільки власником даної квартири на підставі договору дарування від 18.03.2016 року є ОСОБА_2 Позивачка вважає, що ОСОБА_9 не набув право власності на цю квартиру, а тому всі договори купівлі-продажу та дарування квартири є недійсними. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити (а.с.103-108).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 скаргу підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_11 проти скарги заперечив та просив її відхилити.

Решта учасників справи у судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали цієї справи та справи № 303/6772/14, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено, що саме вона була власником квартири № АДРЕСА_2, а також що не було дотримано вимог статті 203 ЦК України при укладені договору дарування. Крім того, позивачем не було доведено, що ОСОБА_3 не мала права відчужувати квартиру іншим особам.

Водночас, суд першої інстанції не зясував всіх обставин справи та не врахував, що позивачка обрала невірний спосіб захисту права. Вказане є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що предметом спору є квартира № АДРЕСА_3.

ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до Мукачівської міської ради про визнання права власності на вказану квартиру в порядку спадкування. Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживала однією сімєю з спадкоємцем ОСОБА_6, вела з ним спільне господарство, здійснила його поховання, а тому прийняла спадщину, оскільки ніхто з спадкоємців заяви про прийняття спадщини не подавав.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено. Судом встановлено певні обставини.

Зокрема, встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1993 року, виданого на підставі рішення Мукачівської міської ради від 27.02.1993 року № 20, співвласниками квартири № АДРЕСА_2 були ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_7 та рідною сестрою ОСОБА_6 Відповідно до заповіту належну ОСОБА_7 частку квартири вона заповіла позивачці ОСОБА_1

ОСОБА_7 померла 10.04.1999 року, а 09.10.1999 року ОСОБА_1 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

18.04.2013 року помер ОСОБА_6 Поховання ОСОБА_6 проведено на замовлення ОСОБА_1 та цивільної дружини ОСОБА_8

18.10.2013 року позивачка ОСОБА_1 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за померлим братом ОСОБА_6

Відповідно до листа сільського голови с. Холмок від 01.07.2016 року № 02-26/Б-10, в с. Минай по вул. Карпатського, 7/а, знаходиться обєкт нерухомого майна, будівництво якого розпочав ОСОБА_6 в 1995 році, і в якому він фактично проживав до смерті.

За таких обставин ОСОБА_9 не міг проживати зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Щодо акту № 86 від 21.11.2014 року про те, що ОСОБА_9, 17.02.1983 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2005 року, то він не підтверджує факт проживання однією сімєю, а свідчить тільки про її проживання в квартирі, що частково належить ОСОБА_6

Вказане рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2006 року набрало законної сили, а тому обставини, встановлені в цьому рішенні стосовно певної особи не доказуються при розгляді цієї справи. Іншими особами ці обставини не спростовані.

Позивачка вказує на те, що оформити правовстановлюючі документи на квартиру № АДРЕСА_2 змоги не має, оскільки згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.11.2016 року за №73291711, власником вказаної квартири, на підставі договору дарування №451 від 18.03.2016 року є ОСОБА_2.

З договору дарування № 451 від 18.03.2016 року слідує, що ОСОБА_3 подарувала своєму сину ОСОБА_2 квартиру № АДРЕСА_2 (а.с.72073).

В свою чергу ОСОБА_3 купила цю квартиру в ОСОБА_12 за 62 100 грн. згідно договору купівлі-продажу від 21.07.2015 року (а.с.88-90).

Позивачка ОСОБА_1 просить витребувати дану квартиру від ОСОБА_2 на підставі статті 388 ЦК України (витребування майна від добросовісного набувача).

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Згідно частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина 3 статті 388 ЦК України).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 388 ЦК України.

В даному випадку позивачка ОСОБА_1 не є власником квартири № АДРЕСА_2. Нею вчинено певні дії щодо оформлення права власності на спадкове майно, однак спадщину належним чином не оформлено, свідоцтво про право власності не отримано. На даний момент спірна квартира належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 451 від 18.03.2016 року. При цьому, питання про витребування майна за безвідплатним договором може порушити тільки його власник. За цих обставин підстав для витребування майна відповідно до статті 388 ЦК України немає.

Щодо договору дарування № 451 від 18.03.2016 року, який позивачка просить визнати недійсним, то підстави для визнання його недійсним відсутні. На момент вчинення цього правочину ОСОБА_3 була власником квартири № АДРЕСА_2, а отже мала право розпоряджатися цим майном. Договір укладено з дотриманням вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Питання про визнання недійсними договорів, які передували цьому договору дарування, позивачем не ставиться.

За цих обставин в задоволенні позову про витребування майна, визнання його недійсним та скасування його реєстрації слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 5 липня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3 та приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору дарування недійсним та скасування його державної реєстрації відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: