Справа № 355/529/18
Провадження № 2/355/377/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лисюка О.Д.

за участю секретаря судового засідання Старенької С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно ,-

в с т а н о в и в :

11 квітня 2018 року за вх.№ 2752 на адресу Баришівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 09 жовтня 2001 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 3,67 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, який належав померлому ОСОБА_3.

В подальшому, на підставі розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 01 лютого 2006 року № 62 їй були видані державні акти на земельні ділянки площею 0,2713 га. та 0,8728 га., які знаходяться в межах ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Під час виготовлення даних державних актів в імені власника була допущена помилка, а саме замість «Ірина» імя позивача було зазначено як «Валентина». В подальшому, дана помилка в державних актах була виправлена кульковою ручкою керівником апарату Баришівської райдержадміністрації.

В даний час позивач має намір укласти договір оренди земельних ділянок, які належать їй на праві приватної власності, однак, їй було відмовлено в цьому в звязку з тим, що в державних актах про право власності на земельні ділянки містяться виправлення помилок, які згідно законодавства не допускаються.

Посилаючись на приписи ст.ст.153,155 ЗК України, просить суд визнати державний акт серії ЯГ № 162537 про право власності на земельну ділянку площею 0,8728 га. та державний акт серії ЯГ № 170595 про право власності на земельну ділянку площею 0,2713 га., які розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області та видані на імя ОСОБА_4, недійсними , а також визнати за нею право власності на дані земельні ділянки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 не з'явились, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутності. Заявлений позов підтримали в повному обсязі, просять суд його задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області та Баришівської районної державної адміністрації в судове засідання також не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, до суду надійшли клопотання про розгляд справи в їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 1998 року помер ОСОБА_3 після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП « Ядлівка», розміром 3,67 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі 09 жовтня 2001 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної частки паю розміром 3,67 умовних кадастрових гектарів розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2001 року, спадкоємцями майна ОСОБА_3 являються його дружина ОСОБА_6, дочки ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в рівних частках кожна.

03 квітня 2006 року на підставі розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 01 лютого 2006 року № 62 позивачці ОСОБА_1 були видані державні акти на земельні ділянки площею 0,2713 га. та 0,8728 га., які знаходяться в межах ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Під час виготовлення даних державних актів в імені власника була допущена помилка, а саме замість «Ірина» імя позивача було зазначено як «Валентина». В подальшому, дана помилка в державних актах була виправлена кульковою ручкою керівником апарату Баришівської райдержадміністрації.

Як вбачається із позовної заяви, в даний час позивачка має намір укласти договір оренди земельних ділянок, які належать їй на праві приватної власності, одна із-за виправлень допущених в державних актах, в укладенні договорів їй було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Так, згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, яке полягає у необхідності встановлення фактичної обставини і надання їй правового значення у звязку з неналежністю правовстановлюючих документів.

Згідно п 4.1 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою (449-2002-п) від 06 серпня 2009 р. за № 735/16751 виправлення орфографічних або технічних помилок не допускається.

Згідно п. 1.4. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою (449-2002-п) від 06 серпня 2009 р. за № 735/16751 Заповнення бланків здійснюється державною мовою з використанням комп'ютерної техніки.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним.

Так згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, яке полягає у необхідності встановлення фактичної обставини і надання їй правового значення у звязку з неналежністю правовстановлюючих документів.

За правилами ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392 ЦК).

Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним ( ст.155 ЗК України).

Стаття 124 Конституції України закріплює, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. До того ж рішенням Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25 грудня 1997 року розяснено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства, вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням прав на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Враховуючи ту обставину, що позивач не має іншої реальної можливості будь-яким чином захистити своє право, а в ході судового засідання знайшло своє підтвердження, що земельні ділянки в дійсності належать позивачу, то суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення.

Керуючись керуючись ст.. 16,321, 328, ЦК України, ст.. ст.. З, 118, 119 ЦПК України, ст.. ст.. 55, 64, 124 Конституції України, Рішенням Конституційного суду України «Щодо офіційного тлумачення ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України» від 25 грудня 1997 року суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, Баришівської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити в повному обсязі.

Визнати державний акт серії ЯГ № 162537 про право власності на земельну ділянку площею 0,8728 га. розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області виданий на імя ОСОБА_1, недійсним.

Визнати державний акт серії ЯГ № 170595 про право власності на земельну ділянку площею 0,2713 га. розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області виданий на імя ОСОБА_1, недійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою за адресом ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 0,8728 га. кадастровий номер :16:075:0156, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою за адресом ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2713 га. кадастровий номер :16:074:0247, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду Апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_8