18.05.2018 Справа № 756/6199/18
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Унікальний №756/6199/18
Провадження №2-о/756/216/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Мозгового В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку ст. 317 ЦПК України із заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України доньки заявника ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року смт. Чорноморське, Автономна Республіка Крим. Встановлення даного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка для підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав і свобод громадянина України.

Заявник в судове засідання не з'явилась, представник заявника звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та за відсутності заявника, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Оболонського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся.

З урахуванням приписів ст. 317 ЦПК України про невідкладність розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе проводити її розгляд за відсутності усіх учасників.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як убачається із свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_2, виданого 06.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чорноморського районного управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис №73, заявник ОСОБА_1 є матір'ю, а ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьки малолітньої дитини ОСОБА_5 громадянка України ОСОБА_1 та громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_5 на момент народження спільної дитини не перебували у шлюбі, тому відомості про батька у Свідоцтві про народження внесені на підставі заяви про визнання батьківства.

04.05.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану №365, місто Тегеран, Ісламська Республіка Іран, запис у реєстрі №4008.

Факт укладення шлюбу між заявником та ОСОБА_5 підтверджується записом до громадянського паспорту ОСОБА_5 НОМЕР_5 номер у реєстрі: 001-310845-3, дата оформлення паспорту 10.03.1991 року, місце оформлення - м. Тегеран, відповідно до якого інформація про укладений шлюб з ОСОБА_1 внесена відділом реєстрації актів цивільного стану №365 у м. Тегеран.

Крім того, у громадянському паспорті ОСОБА_5 вказані дані про дітей: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також з 19.05.2015 року мати дитини ОСОБА_1 прийнята на тимчасовий консульський облік у Посольстві України в Ісламській Республіці Іран разом із дитиною - ОСОБА_5, про що свідчить відмітка у паспорті громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 НОМЕР_3

Державною міграційною службою України у паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 внесені відомості про дитину ОСОБА_5

Згідно з листом Оболонського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану № /16.7-73 від 28.04.2018 року представнику заявника ОСОБА_2 відмовлено у державній реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої у ОСОБА_1, так як документи, пред'явлені для реєстрації народження, видані на тимчасово окупованій території України.

За правилами п. 5 ч. 2 ст. 294 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Предметом доказування у справах даної категорії є не сама подія народження, а її чітко визначений час, який повинен породжувати для заявника правові наслідки.

Для встановлення факту народження особи необхідні обставини, що свідчать про цю подію, а також про те, що заінтересована особа позбавлена можливості зареєструвати факт народження. Підставою для встановлення даного факту є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про народження громадянина.

Відповідно до приписів ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документам, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v Turkey, Cyprus v Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Кіпр проти Туреччини, Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Як убачається з матеріалів справи, реєстрація дитини жіночої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_3 року у ОСОБА_1 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для проведення державної реєстрації народження дитини в Оболонському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану.

Заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право.

Оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного та керуючись ст.ст. 10, 13, 19, 23, 58-59, 81, 89, 213, 264, 294, 316, 315, 317 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту народження дитини - задовольнити;

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження - селище міського типу Чорноморське, центр Чорноморського району Автономної Республіки Крим, Україна, стать жіноча; мати: ОСОБА_1, 25 вересня 1993 народження, громадянка України, паспорт серія НОМЕР_4, виданий Чорноморським РВ ГУ МВС України в АР Крим 27 листопада 2009 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1; батько: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин Ісламської Республіки Іран, паспорт НОМЕР_5 номер в реєстрі: 001-310485-3;

Рішення суду підлягає негайному виконанню;

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання;

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його вручення.

Суддя: О.В. Диба