Справа № 477/2382/17
Провадження № 2/477/173/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В., із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який неодноразово уточнював, і відповідно до остаточних вимог просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку, площею 4,73 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Калинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки цю ділянку батько успадкував в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_4, померлої 03 березня 2008 року, але не переоформив її на своє ім'я.

Посилаючись на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька і прийняв спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно.

Під час розгляду справи, в зв'язку з добровільним об'єднанням територіальних громад, за ухвалою суду від 20 березня 2018 року первісний відповідач був замінений належним Воскресенською селищною радою Вітовського району Миколаївської області.

В судове засідання позивач не з'явився, направив на розгляд справи свого представника, яка позов підтримала та просила задовольнити, вказуючи, що батько позивача прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки оформив будинок після її смерті, тому після його смерті ділянка має перейти в порядку спадкування до нього.

Представник відповідача до суду не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

03 березня 2008 року померла ОСОБА_4 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 4.73 га, розташованої в межах Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка їй належала відповідно до державного акту серії ІІІ-Мк № 018080, виданого 11 грудня 2001 року Калинівською сільською радою Миколаївської області.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті

(ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповітом спадкодавець може охопити все своє майно чи майнові права або ж визначити конкретне майно (майнові права), які підлягають спадкуванню спадкоємцем, визначені заповітом (ст. 1236 ЦК України).

За свого життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 04 липня 2003 року, яким заповіла на випадок своєї смерті належну їй зазначену земельну ділянку та все інше майно, що знаходиться на території Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області і все щоб належало й на час смерті, ОСОБА_5.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Калинівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського району Миколаївської області від 25 лютого 2009 року (а.с. 66) на час смерті з померлою ОСОБА_4 ніхто не проживав.

Згідно з відповіддю Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 21 грудня 2017 року (а.с. 56) спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, тобто до нотаріуса чи нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися.

Таким чином спадкоємців які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи таке, підстав для вимог на спадщину після її смерті в порядку спадкування через прийняття спадщини після її смерті батьком позивача судом не встановлено.

Посилання позивача в позові, а також і посилання його представника у судовому засіданні, що ОСОБА_3 отримав ділянку після смерті матері і вона належала йому на праві власності суд не приймає, скільки наявність заповіту не підтверджує безумовного переходу права власності в порядку спадкування на спадкове майно, оскільки для переходу спадщини до спадкоємців, в тому числі і за заповітом, необхідно щоб спадкоємці цю спадщину прийняли. А оскільки під час розгляду справи не було встановлено, що після смерті ОСОБА_4 будь-хто зі спадкоємців прийняв спадщину, в тому числі і її син батько позивача, тому і підстав вважати, що вона перейшла до нього, немає.

Виходячи з цього немає підстав вважати, що після смерті ОСОБА_3 спадщину у виді земельної ділянки, площею 4,73 га, прийняла і його дружина ОСОБА_6 (мати позивача).

Крім того в позовній заяві позивач вказував, що необхідно поновити строк для прийняття спадщини, однак не визначив в порядку спадкування після смерті якого спадкоємця і з яких підстав. В судовому засіданні представник позивача про це також нічого не вказала, наполягаючи, що фактично спадщина після смерті ОСОБА_4 була прийнята, тому суд таку вимогу не розглядав та не вирішував.

З врахуванням викладеного керуючись ст. ст. 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, площею 4,73 га, за законом після смерті ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення в справі, його повний текст був складений на 25 травня 2018 року.

Суддя Р.В. Козаченко