АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1520/18 Справа № 194/1276/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Солодовник І. С. Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Кредитної спілки «Союз-Дніпро» про визнання кредитного договору та договору поруки неукладеними, -

в с т а н о в и л а:

25 серпня 2015 року КС «Союз-Дніпро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просило з урахуванням уточнень, стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної Спілки «Союз-Дніпро» заборгованість у сумі 209222,27 грн. за кредитним договором № 2737/13 від 22.10.2013 року та судовий збір в сумі 3138,33 грн.(а.с.8-9,128).

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до Кредитної спілки «Союз-Дніпро» про визнання кредитного договору та договору поруки неукладеними, в якому просили визнати кредитний договір № 2737/13 від 22.10.2013 року між ОСОБА_4 та Кредитною Спілкою «Союз-Дніпро» та договір поруки № 2737/13 від 22.10.2013 року між Кредитною Спілкою «Союз-Дніпро» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, неукладеними; стягнути з відповідача судові витрати (а.с.118-121).

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року об`єднано цивільну справу № 194/1276/15-ц за позовом КС «Союз-Дніпро» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором з цивільною справою № 194/1143/16-ц за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до КС «Союз-Дніпро» про визнання кредитного договору та договору поруки неукладеними в одне провадження під № 2/194/11/17 (судова справа № 194/1276/15-ц) (а.с.142-143).

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року уточнену позовну заяву КС «Союз-Дніпро» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КС «Союз-Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 2737/13 від 22.10.2013 року станом на 20.10.2016 року в розмірі 209222 грн. 27 коп., з яких: залишок по кредиту - 44180,35 грн., відсотки нараховані за прострочення платежів - 165041,92 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Союз-Дніпро» судовий збір у розмірі 1046 грн. 11 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь КС «Союз-Дніпро» судовий збір у розмірі 1046 грн. 11 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КС «Союз-Дніпро» судовий збір у розмірі 1046 грн. 11 коп. В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до КС «Союз-Дніпро» про визнання кредитного договору та договору поруки неукладеними - відмовлено (а.с.202-208).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернулися з апеляційною скаргою, в якій просили скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким в задоволенні позовних вимог КС «Союз-Дніпро» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання кредитного договору та договору поруки неукладеними задовольнити (а.с.220-224).

В обґрунтування апеляційної скарги посилалися на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

А саме, що сплачені в день укладання кредитного договору проценти у сумі 12900,00 грн. за перший рік користування кредитом не включені до суми погашення, у зв'язку з чим розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. При цьому заборгованість позивачем розрахована зі ставки 1,95% щомісячно, що складає 23,4% річних. А умови п. 1.1 договору вбачається погашення відсотків за перший рік користування кредитом з розрахунком 20,51%.

Також апелянти посилалися, на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», щодо надання інформації при укладенні кредитного договору, Пункти 1.2 Резолюції Генеральної асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року №39/248, Хартію захисту споживачів, схвалену Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17.05.1973 року №543, Директиву 2005/29/ЄС Європейського парламенту та Ради від 11.05.2005 року (пункти 9,13,14 преамбули) та Директиву 2008/48 ЄС Європейського парламенту та Ради від 23.04.2008 року про кредитні угоди для споживачів, якими передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на до контрактній стадії , так і на стадії виконання кредитної угоди.

Крім того, зазначили, що суд не врахував, що на час розгляду справи відповідачами фактично погашена заборгованість у сумі 49258,00 грн. і мотивовані вимоги щодо перерахунку не враховані.

Апелянти визнали борг щодо повернення позивачу у сумі 26542, 00 гривень, з розрахунку, який повинен був надати позивач при укладенні договору, але не надав. У зв'язку з чим ними подана була зустрічна позовна заява про визнання договору неукладеним.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22 жовтня 2013 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 2737/13 про надання останній кредиту у розмірі 62900 грн. строком на 36 місяців, починаючи з 22 жовтня 2013 року по 21 жовтня 2016 року (а.с. 11-12).

ОСОБА_4 отримала кошти в розмірі 62900 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 5427 від 22.10.2013 року (а.с. 14).

03.04.2015 року Кредитна спілка «Союз-Дніпро» надіслала на адресу відповідача ОСОБА_4 вимогу за вих. № 38 від 03.04.2015 року про погашення заборгованості за кредитом в строк до 10.04.2015 року (а.с. 15).

Відповідач ОСОБА_4 зверталася до Голови правління Кредитної Спілки «Союз-Дніпро» з заявами про надання їй відстрочки платежів за липень, вересень, жовтень за кредитним договором № 2737/13 від 22.10.2013 року, в зв'язку з тяжким матеріальним становищем (а.с. 161-163).

ОСОБА_4 сплачено проценти за кредит у розмірі 12900 грн., про що свідчить прибутковий касовий ордер № 15409 від 22.10.2013 року (а.с. 193).

Кредитній спілці «Союз-Дніпро» в період часу з 13.10.2011 року по 13.10.2014 року була надана Ліцензія серії АВ № 534843 на діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки (а.с. 105).

Відповідно до п. 2.1 Договору, кредит надається на ремонт квартири.

Згідно з п. 4.1 Договору нарахування процентів здійснюється за строк користування кредитом, та нараховується по перше: на залишок заборгованості за кредитом в день отримання грошових коштів, по друге - щомісячно із розрахунку 1,95% на залишок заборгованості за кредитом. Тип процентної ставки фіксований. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту Позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.

Відповідно до п. 4.2 Договору, погашення заборгованості за Договором здійснюється щомісяця у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно графіку.

Згідно з п. 4.4 Договору, у разі порушення строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 цього Договору більше ніж на 15 календарних днів з 16 дня, Кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із рахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення.

Відповідно до п. 8.1 Договору, строк дії договору з 22 жовтня 2013 року по 21 жовтня 2016 року.

Згідно з п. 10.4 Договору, позичальник має право достроково розірвати цей договір письмово попередивши про це кредитодавця лише за умови відсутності заборгованості позичальника перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. В такому випадку цей договір вважається розірваним з моменту надходження до кредитодавця, письмової заяви позичальника про дострокове розірвання цього договору.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором не виконує, кредитні кошти відповідно до графіку не повертає, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_4 станом на 20.10.2016 року має заборгованість - 209222,27 грн., яка складається з наступного: залишок по кредиту - 44180,35 грн., проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 165041,92 грн. (а.с. 130).

22 жовтня 2013 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро і відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 2737/13, відповідно до якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 добровільно зобов'язалися відповідати за зобов'язанням ОСОБА_4 за кредитним договором № 2737/13 від 22 жовтня 2013 року (а.с. 13).

03 квітня 2015 року Кредитна спілка «Союз-Дніпро» надіслала на адресу відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вимоги за вих. № 39,40 від 03.04.2015 року про погашення заборгованості за кредитом в строк до 10.04.2015 року (а.с. 16-17).

Згідно з п. 3.1 Договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником узятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви, відповідно до ст. 554 ЦК України.

Відповідно до п. 4.1. Договору поруки, строк дії договору з 22 жовтня 2013 року по 21 жовтня 2026 року.

Застосувавши положення ст. 553, 554, 610, 526-527, 530, 625, ч. 1050, 1054, 1056 ЦК України суд першої інстанції дійшов до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі та підлягає стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 2737/13 від 22.10.2013 року станом на 20.10.2016 року в розмірі 209222 грн. 27 коп., з яких: залишок по кредиту - 44180,35 грн., відсотки нараховані за прострочення платежів - 165041,92 грн.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції керувався ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215, ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 628, 629, ч. 1,2 ст. 640 ЦК України, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та виходив із того, що зміст кредитного договору та договору поруки не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідач ОСОБА_4 користувалася та користується зазначеним кредитом, сплачувала заборгованість за кредитом, а тому вимога про визнання кредитного договору № 2737/13 від 22.10.2013р., договору поруки № 2737/13 від 22.10.2013р. неукладеними не підлягає задоволенню, так як чинним законодавством не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання договору неукладеним.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції вважає їх вірними, обґрунтованими, з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, щодо виконання відповідачами як боржником та поручителем кредитних зобов'язань.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтеею 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору №2737/13 від 22.10.2013, сторони дійшли до згоди, що при порушенні Позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2. цього Договору більше ніж на 15 календарних днів з 16 дня, Кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із рахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день прострочення заборгованості до повного її погашення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами належним чином не виконано умови погашення заборгованості за кредитним договором. Доказів про відсутність заборгованості, та або у меншому розмірі відповідачами не надано.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності розрахунку заборгованості апелянтами не доведено належними та допустимими доказами, клопотань про призначення експертизи не надходило, тобто не виконана вимоги ст.81 ЦПК..

Посилання в апеляційній скарзі, що проценти в розмірі 12900,00 грн. у графіку погашення кредиту не зафіксовані, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначений платіж, є окремим платежем визначеним договором та не входить до процентів, які нараховані згідно п. 4.2 цього Договору. Зазначене прописано в п. 1.1. Кредитного Договору №2737/13 від 22.10.13.

Щодо доводів апелянта про ненадання інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладанням кредитного договору, колегія суддів вважає необхідне зазначити наступне.

За змістом ст.. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_4 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; Кредитний договір містить відомості щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; Графік погашення кредиту, отже міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що відповідачами на час розгляду справи погашена заборгованість у сумі 49258,00грн., оскільки доказів сплати за період з 25.08.2015 (дати подання позовної заяви) по дату винесення рішення, не надано.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доводи апеляційної скарги не спростовуються висновок суду щодо відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання кредитного договору та договору поруки неукладеним.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», встановлено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК.

Відповідач ОСОБА_4 користувалася та користується зазначеним кредитом, сплачувала заборгованість за кредитом, а тому вимога про визнання кредитного договору № 2737/13 від 22.10.2013р., договору поруки № 2737/13 від 22.10.2013р. неукладеними не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: