Справа № 148/273/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Тульчинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Вінницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме його приналежності до національності «німець».

До початку судового розгляду суд зясував думку представника заявника, чи підлягає дана справа розгляду в порядку цивільного судочинства, на що представник заявника ОСОБА_2 висловила свою думку, що дана справа має розглядатись в порядку окремого провадження згідно вимог ЦПК України.

Однак, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Разом з тим, згідно правової позиції викладеної у тексті постанови Верховного Суду у справі № 760/19921/16-ц від 01.02.2018, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України 2004 року в редакції, яка є аналогічною за змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у чинній редакції, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений у ній перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно пункту 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 за № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі - Правила), відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

В даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Проте, відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно статті 300 Цивільного кодексу України, особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України, передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно статті 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України за № 703/97-ВР від 09.12.1997), кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відповідно до пункту 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Нормами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи викладене суд вважає, що провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме його приналежності до національності «німець», слід закрити у звязку з тим, що заявлені вимоги не підлягають до розгляду у порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, заявник не позбавлений права звернутися для вирішення питання про приналежність його до німецької національності до органів реєстрації актів цивільного стану як суб'єкта владних повноважень, з метою внесення змін до актового запису щодо його національності, а у разі відмови такого суб'єкта - оскаржити її в судовому порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, повернути заявнику сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 255, 260, 263, 293, 315 ЦПК України, ст. 11 Конституції України, ст. 300 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Тульчинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, провадженням закрити.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючому, за адресою: вул. В. Інтернаціоналістів, 13/15, м. Тульчин Вінницька область, судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень, сплачений у ПАТ КБ «ПриватБанк» до державного бюджету згідно квитанції № 0.0.929571817.1 від 29.12.2017, та у сумі 32 (тридцять дві) гривні 40 копійок, сплачений у ПАТ КБ «ПриватБанк» до державного бюджету згідно квитанції № 0.0.973876235.1 від 25.02.2018.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Розяснити, що учасник справи, якому повну ухвалу суду не вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя: