Справа № 2-812/07 Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С.В.
Провадження № 22-ц/773/562/18 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Киці С.І., Здрилюк О.І.,

секретар Концевич Я.О.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2007 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 27.02.1997 року помер її батько ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних споруд в с. Клепачів по вулиці Незалежності, 30 Ківерцівського району. Вона прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, тому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який належав батькові ОСОБА_7 та знаходиться в с. Клепачів по вулиці Незалежності, 30 Ківерцівського району в порядку спадкування за законом.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2007 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Клепачів по вулиці Незалежності, 30 Ківерцівського району, Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_7, який помер 27.02.1997 року.

У березні 2018 року відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на це рішення суду, у якій вказує про те, що нещодавно дізнався про ухвалене судове рішення. Суд не повідомляв його про час розгляду справи, будь-яких заяв про визнання позову не подавав. Він проживає у цьому будинку, тому постановлене рішення порушує його права. Рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, через неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі визнали позов, позивач спадщину прийняла, тому є підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення не може залишатися в силі.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, який помер 27.02.1997 року, згідно витягу з погосподарської книги №4 за 2007 рік належав житловий будинок з надвірними спорудами в с. Клепачів по вулиці Незалежності, 30 Ківерцівського району.

Згідно з довідкою № 262 від 09.07.2007, виданою виконавчим комітетом Озерської сільської ради Ківерцівського району, донька ОСОБА_7 ОСОБА_1 вступила у фактичне володіння майном і землею.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не врахував, що спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Визнання ж права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У разі, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

В матеріалах справи міститься технічний паспорт на спірний житловий будиннок, 1956 року побудови, у якому власником указаний спадковдавець ОСОБА_7М.(а.с.22-25).

Відповідно до рішення Озерцівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 31.03.2004 року постановлено оформити право власності на житловий будинок за ОСОБА_7

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, а запис у погосподарській книзі є актом органу місцевої влади.

Такий запис вчинений і щодо спірного будинку, зокрема, витягом з погосподарської книги № 4 за 2007 рік підтверджується, що будинок в селі Клепачів Ківерцівського району, вулиця Незалежності, 30, належить ОСОБА_7

Розглядаючи справу, суд першої інстанції залишив поза увагою, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, що і було зроблено у даному випадку.

Долучені до матеріалів справи документи указують про належність на праві приватної власності будинку, побудованого до 2004 року, спадкодавцю ОСОБА_7, і наявність таких документів не позбавляло можливості звернутися до нотаріуса за оформленням спадкових справ.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача ОСОБА_1 до нотаріальної контори у встановленому порядку з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а визнання права власності на спадкове майно можливе лише у випадку неможливості оформлення спадкових прав у позасудовому порядку, колегія суддів приходить до висновку, що за таких обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, при вирішенні спору суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач ОСОБА_5 на час смерті батька був зареєстрований у будинку ( а.с. 65), заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини не подавав, тому відповідно до статті 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину, разом з тим, суд визнав право власності на все майно лише за позивачем, чим порушив права ОСОБА_5 У матеріалах справи відсутні також докази про те, чи інший відповідач - дочка ОСОБА_3, прийняла або ж неприйняла спадщину. У даному судовому засіданні остання повідомила, що прийняла спадщину, оброблюячи бактьківську землю, про постановлене судом рішення їй також не було відомо.

Викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи про те, що ОСОБА_5 раніше було відомо про постановлене рішення, спростовуються матеріалами справи, згідно з якими, судове рішення постановлене за відсутності відповідачів, копія рішення для відома не направлялась.

Та обставина, що позивачу сільською радою видана довідка про прийняття спадщини не позбавляє інших спадкоємців, у тому числі і ОСОБА_5, який був зареєстрований у батьківському будинку, одержати аналогічну довідку, а тому ці доводи не мають правового значення для вирішення спору.

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що позивачем не доводено про відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, що має підтверджуватися відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, не враховано доказів, що указують про прийняття спадщини іншими спадкоємцями, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення суду про відмову в задоволенні позову з підстав, що викладені вище.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2007 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити з задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: