Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/660/18
Провадження № 2/376/404/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Клочка В.М.

при секретарі: Щур Л.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просять визнати за ними право власності на нерухоме майно за набувальною давністю .

В обґрунтування своїх позовних вимог вказують, що починаючи з 2007 року вони користуються нежитловою будівлею, що розташована за адресою: вул. Гагаріна, 15 в с. Квітневе Сквирського району Київської області, загальною площею 220.0 кв.м.

Дана нежитлова будівля була побудована ще в 1969 році, що підтверджується копією технічного паспорту. Нею користувався батько позивачів. Позивачі добросовісно, відкрито та безперервно володіють цим нерухомим майном та використовують його для власних потреб.

Позивачі судове засідання не зявилися, надали до суду заяву якою просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході судового розгляду справи встановлено, що з2007 року позивачі користуються нежитловою будівлею, що розташована за адресою: вул. Гагаріна,15, с. Квітневе Сквирського району Київської області, загальною площею 220,0 кв.м. Від того часу позивачі добросовісно, відкрито та безперервно володіють цим нерухомим майном та використовують його для власних потреб.

В січні 2017 року позивачі звернулися в бюро технічної інвентаризації та виготовили технічний паспорт на нежитлову будівлю, інвентаризаційна вартість приміщення відповідно до технічного паспорту становить 89 178 гривень.

Позивачі неодноразово зверталися до Домантівської сільської ради з клопотанням, про те щоб визнали за нами право власності на нежитлову будівлю, оскільки позивачі понад 20 років безперервно користуються даним нерухомим майном. Натомість сільська рада відмовила позивачам, мотивуючи свою відмову тим, що якщо позивачі маємо намір володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, то їм необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивачі добросовісно заволоділи чужим майном і понад 10 років продовжують відкрито, безперервно користуватися нежитловою , що розташована за адресою: вул. Гагаріна, 15 в с. Квітневе Сквирського району Київської області, загальною площею 220.0 кв.м суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: вул. Липовецька,73, м. Сквира Київської області, реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1), ОСОБА_2 (адреса: вул. Б. Хмельницького,4, м. Сквира Київської області, реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_2) до Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області (адреса: с. Домантівка Сквирського району Київської області, ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частині за кожним право власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: вул.Гагаріна, 15 в с.Квітневе Сквирського району Київської області, загальною площею 220.0 кв.м

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Суддя: