Справа № 462/1384/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи - Пацюркевич Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу батька,

встановив:

Позивачка у березні 2018 року звернулася у суд з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_3 в Арабську Республіку Єгипет на період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 жовтня 2009 року по 21 червня 2016 року і від спільного подружнього життя вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення син залишився проживати разом із нею. Вона матеріально утримує і належним чином піклується про здоров`я сина і про його фізичний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач практично не приймає участі у вихованні дитини. Незважаючи на неодноразові прохання, відповідач, як батько дитини відмовляється надати у передбаченому законодавством порядку дозвіл на виїзд за кордон неповнолітнього сина в літній період на відпочинок з метою оздоровлення. Вважає, що такими діями відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на оздоровлення дитини, її фізичного та духовного розвитку, що шкодить інтересам їхньої дитини, обмежує її права та свободи, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві та додатково пояснили, що позивачка минулого року не змогла поїхати з сином на відпочинок в Єгипет, оскільки відповідач не надав дозволу на тимчасовий виїзд сина з України. Цього року відповідач також відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина в літній період на відпочинок та оздоровлення в Єгипет. Між тим, син Лук`ян страждає гіпертрофією мигдалин з гіпертрофією аденоїдів і йому рекомендовано санаторно-курортне лікування, в тому числі і в Єгипті, де відпочинок біля моря обходиться дешевше ніж в Україні. Позивачка через туристичну агенцію забронювала номер в готелі «Меркурі» в м.Хургада (Єгипет) на період з 09 по 23 липня 2018 року, при цьому паспорт дитини був виготовлений пізніше. Позивачка працює психологом у військовій частині НОМЕР_1 , її син цього року йде у перший клас і потребує оздоровлення біля моря. За наведеного вважають, що відповідач безпідставно відмовляє у наданні дозволу на тимчасовий виїзд сина на відпочинок та оздоровлення в Єгипет. Оскільки можливі затримки авіарейсів, просять надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини у супроводі позивачки, без дозволу (згоди) та супроводу відповідача в Арабську Республіку Єгипет на період з 09 липня 2018 року по 25 липня 2018 року. Просять позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав та зазначив, що позивачка минулого літа не дозволила йому взяти сина на відпочинок в Єгипет, вона постійно чинить йому перешкоди у побаченнях та спілкуванні з дитиною, через що він відмовляється надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд сина на відпочинок в Єгипет. Між тим, вважає, що санаторно-курортне лікування дитині можна забезпечити в Україні в містах Одесі, Херсоні та горах Карпатах, а не обов`язково в Єгипті, де неспокійна ситуація в державі. Крім цього, у заявці на бронювання готелю в м.Хургада не вірно зазначено серія та номер паспорта дитини, а також термін його дійсності. За наведеного, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради позов підтримала, зазначивши, що позовні вимоги є підставними, намір позивачки разом з дитиною тимчасово виїхати за кордон до Арабської Республіки Єгипет з метою відпочинку та оздоровлення буде сприяти духовному та фізичному розвитку, розширенню світогляду сина сторін і відповідати інтересам дитини. Просить позов задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2009 року до 21 червня 2016 року і від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.4,5/. Після розлучення син залишився проживати з позивачкою, яка працює психологом у військовій частині НОМЕР_1 .

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає гіпертрофією мигдалин з гіпертрофією аденоїдів і йому рекомендовано санаторно-курортне лікування в містах Одесі, ОСОБА_5 , горах Карпатах, Туреччині та Єгипті /а.с.25/.

З пояснень позивачки встановлено, що вона разом з сином з метою відпочинку та оздоровлення запланувала тимчасово виїхати за кордон до Арабської Республіки Єгипет, де відпочинок біля моря обходиться дешевше ніж в Україні. Через туристичну агенцію вона забронювала номер в готелі «Меркурі» в м.Хургада (Єгипет) на період часу з 09 по 23 липня 2018 року, при цьому паспорт дитини був виготовлений пізніше. Наведене підтверджується заявкою на бронювання готелю в м.Хургада (Єгипет) на період з 09 по 23 липня 2018 року /а.с. 24/.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина на відпочинок в Єгипет, обґрунтовуючи відмову тим, що позивачка минулого літа не дозволила йому взяти сина на відпочинок в Єгипет, вона постійно чинить йому перешкоди у побаченнях та спілкуванні з дитиною та, окрім того, санаторно-курортне лікування дитині можна забезпечити в Україні в містах Одесі, Херсоні та горах Карпатах, а не обов`язково в Єгипті, де неспокійна ситуація в державі.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

У п.п.3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку та закінчення.

Суд зазначає, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка діє в інтересах свого неповнолітнього сина, виїзд дитини за межі України носить тимчасовий характер.

В той же час, на думку суду, відповідач необґрунтовано та з надуманих причин обмежує права позивачки на розвиток та організацію оздоровлення та дозвілля сина.

На підставі наведеного, суд вважає, що намір позивачки разом з дитиною тимчасово виїхати за кордон до Арабської Республіки Єгипет з метою відпочинку та оздоровлення буде сприяти духовному та фізичному розвитку, розширенню світогляду сина сторін і відповідати інтересам дитини, та приходить до висновку, що позов підставний, а відтак підлягає до задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь позивачки 704, 80 грн. судового збору.

На підставі та керуючись ст.ст.12, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ), без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), в Арабську Республіку Єгипет на період з 09 липня 2018 року по 25 липня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704, 80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.05.2018р.

Суддя: