АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року

по справі за заявою позивачів про забезпечення позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТДВ «Дніпрокомунтранс», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року надійшов позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТДВ «Дніпрокомунтранс», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року в задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТДВ «Дніпрокомунтранс», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року по справі № 200/14995/16 ц про відмову у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та відчуження майна скасувати і винести нову ухвалу, якою задовольнити заяву позивачів про забезпечення доказі, оскільки висновок суду першої інстанції є абсолютно нічим не обґрунтованим та є таким, що не відповідає дійсності.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року від інших учасників справи до суду не надходило.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову шляхом заборони на відчуження майна, що належить відповідачам на праві власності, а саме:

- накласти заборону на відчуження обєктів нерухомого майна (будівлі і споруди), що належать відповідачу №2 ТДВ «Дніпрокомунтранс» () і що розташовані за адресами: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Байкальська, будинок 7-а; Дніпропетровська область, м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок 26;

- накласти заборону на відчуження обєктів нерухомого майна (будівлі і споруди), що належать відповідачу №1 ОСОБА_4 (1/8 частини торгово-адміністративної будівлі) і що розташовані за адресом: Дніпропетровська область, м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок 26;

- накласти заборону на відчуження обєктів нерухомого майна (будівлі і споруди), що належать відповідачу №3 ОСОБА_5, а саме на належну йому частку приватного будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Кіровоградська, будинок 248-А, ІПН НОМЕР_1.

- накласти заборону на відчуження обєктів нерухомого майна (будівлі і споруди), що належать відповідачу №4 ОСОБА_6, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2.

- накласти заборону на відчуження майна, що належить відповідачу №2 ТДВ «Дніпрокомунтранс» () та що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок 26, а саме: накласти заборону на відчуження наступних транспортних засобів: MERSEDES-BENZ, ATEGO 1523L д.н. АЕ094НН, КО 413 д.н. НОМЕР_3, MERSEDES-BENZ 2628L д.н. НОМЕР_4, DAF AG75PC д.н. АЕ1403BK, DALMLER-CHRYSLER д.н. АЕ1423HA, DALMLER-CHRYSLER д.н. НОМЕР_5, КРАЗ 258 д.н. НОМЕР_6, МАЗ 5334 д.н. НОМЕР_7, DAF 75.25 OCF д.н. НОМЕР_8, ГАЗ 5314 д.н. НОМЕР_9, БОГДАН DF 25 д.н. НОМЕР_10, МАЗ 533702-240 д.н. НОМЕР_11, DAF 75.25 OCF д.н. НОМЕР_12, DAF 75.25 OCF д.н. НОМЕР_13, MERSEDES-BENZ 2628L д.н. НОМЕР_14, МАЗ 533702-240 д.н. НОМЕР_15, MERSEDES-BENZ ECONOMIC д.н. НОМЕР_16, DALMLER-CHRYSLER д.н. НОМЕР_17, ЗАЗ д.н. НОМЕР_18, DALMLER-CHRYSLER д.н. НОМЕР_19, ЗИЛ 431412 КО 431 д.н. НОМЕР_20, MERSEDES-BENZ, ATEGO д.н. НОМЕР_21, КАМАЗ 53213 д.н. НОМЕР_22, MERSEDES-BENZ 2628L д.н. НОМЕР_23, КАМАЗ 53213 д.н. НОМЕР_24, КАМАЗ 53213 д.н. НОМЕР_25, КАМАЗ 4925 д.н. НОМЕР_26, КРАЗ 256 В1 д.н. НОМЕР_27, КАМАЗ 53213 д.н. НОМЕР_28, MERSEDES-BENZ 957.66 д.н. НОМЕР_29, MERSEDES-BENZ 2628 L д.н. НОМЕР_30, DAF 75.25 OCF д.н. НОМЕР_31, ЗАЗ 1102557 д.н. НОМЕР_32, ГАЗ 3309 д.н. НОМЕР_33, ПТУ 20 д.н. НОМЕР_34, VOLKSWAGEN LT 35 д.н. НОМЕР_35, VOLKSWAGEN GETTA №ДВИГУНА CAYBN9670 д.н. АЕ2595HT, MERSEDES-BENZ 2628 L 6374 д.н. НОМЕР_36, MERSEDES-BENZ 2628 6374 д.н. НОМЕР_37, VOLKSWAGEN GOLF VARIATOR д.н. АЕ6191HX, MITSUBISI LANSER д.н. АЕ5250EН.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Частиною 3 ст.152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4, ТДВ «Дніпрокомунтранс», ОСОБА_5, ОСОБА_6 на їх користь моральної шкоди у розмірі 600 000,00 кожному позивачу, 46 550,00 грн. матеріальної шкоди та 10 000,00 грн. понесених судових витрат.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 у своїй заяві про забезпечення позову просять накласти заборону відчуження на обєкти нерухомого майна (будівлі та споруди), 41 транспортний засіб, який, за інформацією, наданою з Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України від 09.12.2016 року за №31/4-4541, зареєстровано за ТДВ «Дніпрокомунтранс» та накласти заборону на відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ТДВ «Дніпрокомунтранс» є субєктом господарювання та обслуговуючим підприємством з надання послуг населенню з вивезення та захоронення твердих побутових та негабаритних відходів, а отже дане забезпечення позову може перешкоджати господарській діяльності юридичної особи та розпорядженням підприємством власним майном, що призведе до незворотних наслідків.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що вимоги про забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачами вимогами. Окрім того, щодо заборони на відчуження майна, що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд першої інстанції також дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви в цій частині, оскільки особисте майно ОСОБА_5, ОСОБА_6 не є предметом спору та не стосується правовідносин, які склались між сторонами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що на даний час існує імовірність того, що відповідачі по справі зроблять намір з продажу або іншого відчуження майна на користь третіх осіб, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду, колегія суддів ставиться критично, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанціїї і в своєму відзиві представник відповідачів зазначає, що ТДВ «Дніпрокомунтранс» не має будь-яких намірів ухилятися від відшкодування моральної шкоди визначеної судом на підставі оцінки всіх обставин справи та не виконувати рішення суду, окрім того ТДВ «Дніпрокомунтранс» визнав факт спричинення моральної шкоди позивачам і пропонував її відшкодувати.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

ОСОБА_7