Єдиний унікальний номер 741/1809/17
Провадження № 2/741/174/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 23 травня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Пасіки О.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок № 6 по вул. Шевченка в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали вони (позивачі) та ОСОБА_3 (мати ОСОБА_1), яка померла 29 листопада 2002 року. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, але не може документально підтвердити родинні відносини з нею у звязку із тим, що його (ОСОБА_1С.) свідоцтво про народження не збереглося. Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеного житлового будинку, яка належала ОСОБА_3, у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючих документів. З метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини вищезазначеного житлового будинку позивачі зверталися до ЦНАП Носівської РДА, але в реєстрації права власності їм було відмовлено.

У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

У судовому засіданні, яке проводилося 4 квітня 2018 року, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали показання, суть яких зводиться до того, що ОСОБА_1 дійсно є рідним сином ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку із неявкою 23 травня 2018 року всіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 6 по вул. Шевченка в с. Яблунівка (колишня назва ОСОБА_6) Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується довідками Носівської міської ради від 17 листопада 2017 року (а.с. 10; 11).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належало по 1/3 частині житлового будинку № 6 по вул. Шевченка в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору.

ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

29 листопада 2002 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2000 року та 28 листопада 2002 року ОСОБА_3 склала заповіти, якими все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1, що підтверджується їх копіями (а.с. 54; 55).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 544 ЦК УРСР заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить.

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_3 здійснюється за заповітом від 28 листопада 2002 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на день смерті проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом із ОСОБА_3 проживали син ОСОБА_1, невістки ОСОБА_2, ОСОБА_5 та онуки ОСОБА_7, ОСОБА_8, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 7/2-13/516 від 1 грудня 2017 року (а.с. 30).

Таким чином, в силу ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому вважається таким, що прийняв її.

ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не мають права на спадкоємство після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 належну їй 1/3 частину житлового будинку № 6 по вул. Шевченка в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного житлового будинку, яка належала померлій ОСОБА_3, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 593/02-31 від 11 грудня 2017 року (а.с. 17).

У судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про народження ОСОБА_1 не збереглося, у звязку із чим він не може документально підтвердити, що ОСОБА_3 була його матірю.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_3 необхідне ОСОБА_1 для реалізації свого права на спадкове майно, яке залишилося після її смерті.

Добуті по справі докази суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують те, що померла ОСОБА_3 була рідною матірю ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до ЦНАП Носівської РДА з метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у звязку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 51/13-18 від 27 листопада 2017 року (а.с. 16).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 6 по вул. Шевченка в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 12-14).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 534, 544, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 392 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла 29 листопада 2002 року, була рідною матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на:

- 1/3 частину житлового будинку № 6 по вул. Шевченка в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області, загальною площею 103,3 кв. м, житловою площею 50,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 29 листопада 2002 року;

- 1/3 частину житлового будинку № 6 по вул. Шевченка в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області, загальною площею 103,3 кв. м, житловою площею 50,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, як членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/3 частину житлового будинку № 6 по вул. Шевченка в с. Яблунівка Носівського району Чернігівської області, загальною площею 103,3 кв. м, житловою площею 50,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв