Рішення

Іменем України

10 травня 2018 року

смт Краснопілля

справа № 578/288/18>

провадження № 2/578/191/18

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

учасники судового процесу:

секретар судового засідання Сотнікова І.А.

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника за дорученням Демяненко ОСОБА_2

до Краснопільської селищної ради Краснопільського району Сумської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ у Краснопільському районі Міжрайонного управління у Великописарівському та Краснопільському районах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання права на спадкове майно,-

Суть питання

У квітні 2018 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у власності колективного сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Осоївське» на території Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, розміром 5,15 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, по праву спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, що померла 2 травня 1995 року, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 000486 виданим на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області № 163 від 26.03.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ 13.05.1996 за № 308.

Позов мотивовано тим, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла позивач шляхом фактичного проживання із спадкодавцем на день його смерті та розпорядженням спадковим майном. Однак вона позбавлена можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, який був втрачений за життя спадкодавця, про що зроблено оголошення в засобах масової інформації, а відділ Держгеокадастру відмовив у видачі його дубліката. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає. На переконання позивача її право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту.

Позиції учасників справи

В підготовче засідання учасники справи не зявилися, але надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності: представник позивача заявлені вимоги підтримує, Відповідач не заперечує проти задоволення позову.

/ас 37-38, 41/

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявилися, то згідно з частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК/ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи, що уповноважений представник відповідача визнав позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні відповідно до положень частини третьої статті 200 ЦПК.

Встановлені обставини та мотиви Суду

Суд встановив, що ОСОБА_3 померла 2 травня 1995року, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть ОСОБА_4 І-БП № 289528, виданого 3 травня 1995 року.

На час відкриття спадщини 2 травня 1995року ОСОБА_3 проживала за місцем реєстрації за адресою: с. Сінне, вул. Загребелля, буд. 18 Краснопільського району Сумської області, разом з донькою ОСОБА_1

Позивач по справі є донькою спадкодавця і належить до першої черги спадкоємців за законом.

За життя ОСОБА_3 отримала право на земельну частку (пай), розміром 5,15 умовно кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у власності колективного сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Осоївське» на території Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, що підтверджується даними списку громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього колективного сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Осоївське», де під № 308 значиться ОСОБА_3; даними копії витягу з Журналу реєстрації сертифікатів по колишньому колективного сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Осоївське», де на імя ОСОБА_3 за номером 308 зареєстровано Сертифікат серії СМ № 000486, оригінал якого втрачений, про що розміщено оголошення в районній газеті «Перемога» № 11 ( 10612) за 16.03.2018.

26 березня 2018 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої позивачу ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 02.05.1995 ОСОБА_3, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Родинні відносини позивача та спадкодавця підтверджуються повторним Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії І-БП № 227333 від 15 лютого 2018 року, повторним Свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 125572 від 15 лютого 2018 року та Свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 282215 від 7 березня 1997 року.

/ас 9-23/

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно, і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України.

До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСРу редакції 1963 року, так як спадщина після померлої ОСОБА_3 відкрилась до 01.01.2004.

Так, згідно зі статтею 527 ЦК України (ред. 1963 р.) - спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно зі статтею 534 ЦК України (ред. 1963 р.) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно зі статтею 549 ЦК України (ред. 1963 р.) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав заяву до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 553 ЦК України (ред. 1963 р.) - спадкоємець за законом або за заповітом може відмовитися від спадщини на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини шляхом подачі відповідної заяви.

Виходячи з встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач як спадкоємець за законом мав намір прийняти спадщину, і від неї як спадкоємець не відмовився.

У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою.

Згідно даних Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.04.2018 № 51724271 спадкова справа після померлої 2.05.1995 ОСОБА_3 заведена Краснопільською районною державною нотаріальною конторою 29.03.1996 за реєстраційним номером 748; заповіт не посвідчувався.

За повідомленням відділу Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумській області від 03.03.2018 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі дубліката Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ 000486 у звязку зі смертю власника.

Експертна грошова оцінка на земельну частку /пай/ загальною площею 5,15 умовних кадастрових гектарів на дату оцінки 12.03.2018 становить 27095,00 грн.

/ас 15, 22, 42-83/

Згідно статті 25 ЦК правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

У разі втрати сертифікату про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних справ може бути визнання права.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України.

Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Таким чином, Позивач як спадкоємець має право на спадкування права на земельну частку (пай), яку спадкодавець набув за життя та відносно якої було втрачено правовстановлюючий документ.

Видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ втрачений спадкодавцем за життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно зі статтею 392 ЦК лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись стст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 в особі представника за дорученням Демяненко ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Осоївське» на території Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, розміром 5,15 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, нормативною грошовою оцінкою 27095 грн, по праву спадкування після смерті ОСОБА_3, що померла 02 травня 1995 року, яке посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 000486, виданим на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державною адміністрації Сумської області № 163 від 26.03.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ 13.05.1996 за № 308.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.05.2018.

Суддя А.І. Косар