Справа № 761/5257/18
Провадження № 2/761/4332/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання незаконними дій щодо нарахування заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої позивач просить: визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» щодо нарахування заборгованості за кредитними договором у розмірі 6 910,32 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Михайловський» судовий за подання позовної заяви в розмірі 704,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.12.2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» було укладено Кредитний договір №200423239 шляхом встановлення кредитного ліміту на картку на суму 8 000,00 грн., який 01.04.2016 року було збільшено до 12 000,00 грн.

При цьому, згідно тарифів по продукту «Visa Platinum СashBack» розмір процентів, що нараховуються за Кредитом, який надається у формі кредитної лінії на операції з видачі готівки, становить 4,9% місячних на фактичну суму заборгованості.

Разом з тим, позивач вказує, що, незважаючи на своєчасне погашення заборгованості за кредитом, окрім червня 2016 року, він, починаючи з липня 2016 року та по 15.12.2017 року, не мав можливості виконувати свої зобов'язання за договором, оскільки через прийняття Правлінням Національного Банку України рішення №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» всі відділення відповідача були закриті, а рахунки - заблоковані.

Крім того, як зауважує позивач, про нові рахунки банку він дізнався лише 15.12.2017 року, адже всі його численні звернення та листи щодо надання інформації по залишку заборгованості та реквізитів для її погашення, банком залишалися поза увагою.

За вказаних обставин, позивач вважає дій банку щодо визначення заборгованості за кредитним договором від 29.12.2015 року незаконними та такими, що порушують його права.

Ухвалою від 16.02.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

27.03.2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Водночас, відповідач, отримавши копію вищенаведеної ухвали 16.04.2018 року, у встановлений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не надав, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив.

За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 29.12.2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» було укладено кредитний договір №200423239 шляхом встановленого кредитного ліміту на картку в сумі 8 000,00 грн., який в подальшому був збільшений банком до 12 000,00 грн.

При цьому, з долучених до справи довідки про стан рахунку НОМЕР_2 за вих.№ЗГ(К)/25446 від 08.12.2017 року та Довідки за вих.№ ЗГ1(К)/25445 від 08.12.2017 року вбачається, що станом на 23.11.2017 року сума заборгованості за кредитним договором №200423239 від 29.12.2015 року, укладеним між банком та ОСОБА_1, складає 18 471,678 грн., з яких: сума кредиту - 11 099,79 грн.; нараховані проценти - 7 371,88 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказував, що, незважаючи на своєчасне погашення заборгованості за кредитом, окрім червня 2016 року, він, починаючи з липня 2016 року та по 15.12.2017 року, не мав можливості виконувати свої зобов'язання за договором, оскільки через прийняття Правлінням Національного Банку України рішення №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» всі відділення відповідача були закриті, а рахунки - заблоковані.

Тобто, на переконання позивача, в період з липня 2016 року по 15.12.2017 року банк не мав права нараховувати йому проценти за користування кредитом, адже, в розумінні положень ч.4 ст. 613 ЦПК України, відбулося прострочення кредитора.

Так, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як вже зазначалось вище, позивач обґрунтовує неможливість належного виконання своїх зобов'язань за договором відмовою відповідача прийняти таке виконання.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач відмовився прийняти належне виконання, запропоноване позивачем, матеріали справи не містять.

Дійсно, відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

Водночас, доводи позивача про неможливість погашати заборгованість за кредитним договором через закриття відділень банку та заблокування рахунків, а також неодноразові звернення до відповідача з відповідними листами, які останній залишав без відповіді, не можуть бути прийняті судом в якості підстав для задоволення даного позову, оскільки згідно зі ст. 537 ЦК України у разі відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку, боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273 - 279, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: м.Рівне. АДРЕСА_1) в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (місцезнаходження: м.Київ, пров. Рильський, 10-12/3) про визнання незаконними дій щодо нарахування заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.05.2018 року.

Суддя: