АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/767/18Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: 48 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_5,

відповідач ОСОБА_6

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 березня 2018 року у складі судді Сакун Д.І.,:

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 4 листопада 2006 року сторонни зареєстрували шлюб.

Рішенням Звенигородського районного суду від 20 серпня 2013 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі виконавчого листа № 694/1145/13-ц, виданого Звенигородським районним судом 7 серпня 2013 року, відділом ДВС Звенигородського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 26 липня 2013 року. На той час позивач працював і з його заробітної плати щомісячно відраховувалися аліменти до травня 2016 року. Після травня 2016 року позивач не має постійного місця роботи, періодично працює та має нестабільний заробіток, внаслідок чого не має можливості сплачувати аліменти в тих розмірах, які йому нараховує державний виконавець. Окрім цього, 13 липня 2017 року позивач створив іншу сім'ю. В нього народилася дочка - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. В даний час на його утриманні знаходиться малолітня дочка та дружина, тому позивач вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням змінених позовних вимог позивач просив зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Звенигородського районного суду по справі № 694/1145/13-ц від 7 серпня 2013 року та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину віком з 6 до 18 років на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із недоведення позивачем зміни його матеріального або сімейного стану настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання сина ОСОБА_7 на користь відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

У квітні 2018 року ОСОБА_5 скерував до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що ним, при зверненні до суду, надані докази зміни сімейного стану, а відповідач, заперечуючи проти позову, не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заперечення. Надана відповідачем довідка про хворобу, не має відношення до спору про зменшення розміру аліментів, а дає право відповідачу на стягнення з нього додаткових витрат відповідно до ст. 185 СК України.

Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 4 листопада 2006 року сторони зареєстрували шлюб.

25 січня 2007 народився ОСОБА_7, батьками якого записані: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 7 серпня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у виді 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

В ч.1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст..192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

З матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2017 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-СР №143414 від 13 липня 2017 року. (а.с. 6)

Згідно свідоцтва про народження Серія І-СР №253830, від даного шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_11 28 серпня 2017 року народилася дочка ОСОБА_12. (а.с. 7).

Згідно довідки про отримання допомоги від 22 березня 2018 року ОСОБА_11 перебуває на обліку у Звенигородському управлінні соціального захисту населення та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми з 1 серпня 2017 року по 1 вересня 2020 року призначено допомогу при народженні дитини. (а.с. 54).

Колегія суддів вбачає, що наведене зводиться до реальної зміни сімейного стану позивача, а саме: перебування на його утриманні неповнолітньої дитини та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яке відбулося після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, та в зв'язку з цим вважає наявними підстави для зміни розміру раніше стягнутих аліментів.

Виходячи з наведеного в сукупності, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 березня 2018 року у даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку щомісячно з 26 липня 2013 року, за рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 7 серпня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 23 травня 2018 року.

Судді В.В.Пономаренко

ОСОБА_2

ОСОБА_4