Справа № 199/2221/18
УХВАЛА

27.04.2018 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль.

У порядку досудового розгляду справи по суті позивач у письмовій заяві клопотав в порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль КІА Черато, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_2.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилався на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 у травні 2013 року була усна домовленість про купівлю-продаж спірного автомобіля КІА Черато, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, у рахунок якого позивач передав відповідачу 10000,00 доларів США, а ОСОБА_2 передав позивачу автомобіль, ключі та документи на нього.

Також позивач зазначає, що у лютому 2018 року відповідач за допомогою двох чоловік вилучив з його користування спірний автомобіль, при цьому кошти не повернув, тому у позивача є всі підстави вважати, що відповідач може провести відчуження спірного автомобіля, що зробить неможливим виконання рішення в майбутньому.

В той же час суд вважає зазначити, що позивач не ставить вимоги про повернення йому коштів за сплачений автомобіль, хоча вказує, що гроші відповідач відмовляється повертати.

Також з позовної заяви вбачається, що автомобіль на теперішній час перебуває у відповідача, у якого є відповідні обов'язки перед Лівобережною податковою інспекцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Оскільки забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно встановити наявність зв'язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

Позивачем не були надані документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_2 на автомобіль КІА Черато, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, на теперішній час, а також не надані докази про його намір розпорядитись спірним майном.

Вирішуючи питання про забезпечення позову вважаю необхідним взяти до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, і які не є учасниками справи. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на користування цим майном.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Виходячи з наведеного, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль.

Керуючись ст. ст. 149, 150-151, 153, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: