Справа № 297/489/18
24 травня 2018 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Фейір О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача: ОСОБА_3 комітет Мочолянської сільської ради Берегівського району, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача: ОСОБА_3 комітет Мочолянської сільської ради Берегівського району, про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинку № 116а по вул. Головна в с. Мочола Берегівського району.
Позовні вимоги мотивовано тим, що шлюб позивача з ОСОБА_2 було розірвано рішенням суду від 04.11.2016 року. З моменту укладення шлюбу 26 грудня 2013 року відповідач проживала в будинку за вищевказаною адресою, однак ще за півроку до розірвання шлюбу вона виїхала з будинку. Наразі ОСОБА_2 добровільно не бажає знятися з реєстрації в будинку, і її місце перебування не відоме. Оскільки наявність формальної реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в будинку позивача впливає на розмір комунальних послуг та завдає інші незручності власнику, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою с. Мочола, вул. Головна, 116а, Берегівського районуЗакарпатської області.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 18).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомила (а. с. 26-29).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_3 комітету Мочолянської сільської ради Берегівського району в судове засідання також не зявився, однак від сільського голови надійшла заява, згідно з якою просить розглянути справу без їх участі, просять задоволити позовні вимоги (а. с. 30).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, оцінивши докази позивача на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до доданої позивачем копії договору дарування від 23.11.2015 року, ОСОБА_1 отримав у дар від ОСОБА_4 житловий будинок садибного типу за адресою с. Мочола, вул. Головна, 116а, Берегівського району (а. с. 7).
У вищевказаному будинку значиться зареєстрованою ОСОБА_2, що стверджується довідкою Мочолянської сільської ради Берегівського району № 02-05/66 від 19.03.2018 року (а. с. 14) та довідкою Берегівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області № 17/592 від 14.03.2018 року (а. с. 16).
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
Заочним рішенням Берегівського районного суду № 297/2145/16-ц від 04.11.2016 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 30.11.2016 року (а. с. 8).
Як встановлено судом, близько за півроку до розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 покинула будинок № 116а по вул. Головна в с. Мочола Берегівського району та з того часу там не проживає.
Те, що ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується також довідкою Мочолянської сільської ради Берегівського району № 02-05/66 від 19.03.2018 року (а. с. 14).
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Враховуючи, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 в будинку № 116а по вул. Головна в с. Мочола Берегівського району, власником якого в порядку дарування є позивач, порушує його права на вільне володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, суд вважає позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Виходячи зі змісту частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права користування житловим приміщенням).
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, ст. ст. 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання якої зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою с. Мочола, вул. Головна, 116а, Берегівського району, Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя ОСОБА_5.