Справа № 658/3462/17
(провадження № 2/658/117/18)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Терещенко О.Є.,

при секретарі Оніщенко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Логвіновської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Каховка Херсонської об-ласті цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, третя особа: Каховський міськрайон-ний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису та-ким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що їй, випадково, 28.08.2017 року стало відомо про відкрите виконавче провадження, у якому з неї стягується заборгова-ність на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" та накладено арешт на її майно за виконавчим на-писом. Про наявність заборгованості перед відповідачем їй відомо не було, оскільки ані ви-мог про погашення заборгованості від ПАТ КБ "ПриватБанк", ані повідомлень чи постанов державного виконавця про вчинення виконавчих дій вона не отримувала.

29.08.2017 року вона звернулася до Каховського міськрайонного відділу державної ви-конавчої служби із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження із застосуванням фотозйомки.

У провадженні Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Го-ловного територіального управління юстиції у Херсонській області перебуває виконавче про-вадження ВП № 54240504, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса вчиненого 10.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Зава-лієвим А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1354 про стягнення з неї заборгованості на ко-ристь ПАТ "ПриватБанк" у розмірі 71 776.98 грн.

Позивачка вважала, що виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає виконанню, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про но-таріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 та Переліку документів, за якими стягнення за-боргованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса.

Позивачка зазначала, що виконавчі дії здійснюються Каховським міськрайонним від-ділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хер-сонській області за місцем знаходження належного їй нерухомого майна-земельної ділянки, що підтверджується постановою державного виконавця про опис та арешт майна боржника, а також тим, шо накладено арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, що належить боржнику, а також автомобіль, що також їй належить.

06.09.2017 року позивач звернулася із позовоною заявою до Новокаховського міського суду Херсонської області за місцем проведення виконавчих дій про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, проте ухвалою суду від 11.09.2017 року вказаний позов було повернуто ОСОБА_3 для подання його до належного суду за місцем вчи-нення виконавчих дій, тобто до Каховського міськрайонного суду Херсонської області. Вказану ухвалу позивач до теперішнього часу не отримала, а про неї дізналася з Єдиного реєстру судових рішень тільки 21.09.2017 року, а тому строк для звернення із вказаним позовом у десятиденний строк пропущений із поважних причин.

ОСОБА_3 просила суд поновити їй строк для звернення із вказаним позовом до суду, оскільки його пропущено з поважних причин. Визнати таким, що не відповідає вико-нанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нота-ріального округу Завалієвим А.А. 10.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1354 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 71 776.98 грн. Визнати незаконними дії публічного акціонерного то-вариства комерційний банк "ПриватБанк" щодо надання недостовірної інформації приват-ному нотаріусу для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ко-ристь ОСОБА_3 понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх за-доволенні.

Представник позивача, ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала вимоги по-зовної заяви та пояснила, що виконавчий напис приватним нотаріусом Чернігівського місь-кого нотаріального округу Завалієвим А.А. 10 .02.2017 року вчинено на підставі п.19 ч.1 ст. 34, ст.ст. 87-89 Закону України "Про нотаріат" та п.2 переліку документів, за якими стяг-нення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів но-таріусів. У виконавчому написі зазначено місце проживання позивача: АДРЕСА_2, проте вона ніколи там не прожи-вала. Місцем проживання та реєстрації ОСОБА_3 є АДРЕСА_1. Крім того, нотаріусу не було надано Банком вимогу до боржника ОСОБА_3 про погашення заборгованості, не надано підтвердження про отримання вка-заної вимоги позивачем. Всі зазначені докази повинні були витребовуватись нотаріусом для вчинення нотаріального напису. Також зазначила, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до приватного нотаріуса із порушенням строків позовної давності, що передбачені ЦК України та Законом України "Про нотаріат". Заборгованості позивача перед Банком не має, оскільки кредит, що був взятий у травні 2006 року було погашено ще до травня 2007 року. Ніяких звернень до ОСОБА_3 від відповідача не надходило з 2007 року.

Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", Логвіновська А.А. до суду не з'являлась, належним чином була повідомлена про день та час слухання справи у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи від не ї не надходило.

Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Ана-толійович до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник третьої особи - Каховського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. При винесенні рішення просила послатися на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до ви-сновку про задоволення позовної заяви.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого вису-нутого проти нього кримінального обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.05. 2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено дого-вір кредиту № DNH4KP70620720, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тим-часове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільо-вого характеру використання кредит. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором станом на 28.10.2016 року, заборгованість за вказаним договором складає 71 776.98 грн., з яких: 2 890.09 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18 807.96 грн - заборгованість за відсот-ками; 46 184.79 грн - заборгованість за пенею;заборгованість по штрафам: 500.00 грн. (фіксо-вана частина) та 3 394.14 грн. (відсоток від суми заборгованості) (а.с.6-7).

Відтак, з представлених нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису випли-ває, що заборгованість за договором кредиту обраховано за період з травня 2006 року по жовтень 2016 року, тобто, більш ніж за десять років користування кредитними коштами.

10.02.2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу А.А. Завалієв вчинив виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 1354, щодо задово-лення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення у безспірному порядку на підставі ви-конавчих написів нотаріусів з ОСОБА_3, котра народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Вагашен Мартунівського району Республіки Вірменія, місце проживання: АДРЕСА_2, місце роботи "ПП "ОСОБА_7.", реєстраційний номер облікової картки платника по-датків НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", що є правонаступником Закритого ак-ціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження якого: місто Дніпро, вул.Набережна Перемоги, будинок №50, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, к/р 0 у НБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299, нневиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №DNH4KP70620720 від 23.05.2006 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 28.10.2016 року, грошових коштів у сумі 71 776.98 грн. з урахуванням:- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 890.09 грн.-забор-гованість за тілом кредиту; 18 807.96 грн.-заборгованість за відсотками; 46 184.79 грн.- за-боргованість за пенею;заборгованість по штрафам: 500.00 грн. (фіксована частина) та 3 394.14 грн. (відсоток від суми заборгованості). Стягнення відбулося за період з 23.05.2006 року по 28.10.2016 року. Плата була стягнена за домовленістю, відповідно до Закону України "Про нотаріат" (а.с.5).

Звертаючись в суд з даним позовом про визнання виконавчого напису від 1002.2017 ро-ку, що вчинений приватним нотаріусом Завалієвим А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1354, таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається на те, що вчинення виконав-чого напису відбулося з порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема, позивачу як боржнику не було вручено письмову вимогу про усунення порушень зобовязання, а зазначена банком заборгованість не є безспірною.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, вста-новлених законом.

Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», в редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витре-бування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що вста-новлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості прова-диться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Мі-ністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, в редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису, нотаріус вчиняє вико-навчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, за-коном установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує до-даткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без-спірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, про-тягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача ви-никло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, в редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису, визначено, що при вчи-ненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стяг-нення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості прова-диться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без-спірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Ка-бінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, в редакції, чинній станом на дату вчи-нення оспорюваного виконавчого напису, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність за-боргованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Верховний Суд України у правовій позиції № 6-887цс17 від 05.07.2017 року розяснив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису по-лягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому по-рядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення но-таріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стя-гувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимо-гами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення вико-навчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування по-ложень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягу-вачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо забор-гованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Про-те не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконав-чому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягува-чем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наяв-ність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загаль-них правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у сво-єму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.04.2014 року зазначає, що однією з обєктивних причин оскар-ження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можли-вість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрун-товано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договора-ми, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, зясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у ви-конавчому написі. Як правило у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це пов'язано з часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису сума забор-гованості може буде збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності суми немає.

Проте, позивач стверджує і це не спростували відповідачі по справі, що до виконавчого напису від 10.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського но-таріального округу не було додано вимогу про звернення Банку до ОСОБА_3, не надано підтвердження про отримання вказаної вимоги боржником. Також ці докази не витребувані нотаріусом при вчиненні нотаріального напису.

Відповідно до положень ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на докумен-тах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, зо якими стягується заборго-ваність провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КабМіном України.

Крім того, ст. 88 Законом "Про нотаріат" передбачено вчинення нотаріального напису, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідаль-ності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Суд вважає, що наведені обставини спростовують доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про безспірність розміру заборгованості.

Разом з тим, суд зазначає, що до складу суми заборгованості включено пеню за несвоє-часне погашення кредиту та відсотків у розмірі 46 184.79 грн. та штрафи -500.00 грн. та 3 394 грн.

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність за порушення зобов'язання за своєю природою ви-ступає як покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслід-ків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової від-повідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зо-бов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від су-ми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, з сукупного аналізу положень ст. 549 ЦК України вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності.

За правилом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юри-дичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки штраф і пеня за соєю природою є одним видом відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме, неналежне виконання умов кредитного до-говору в частині строків, свідчитиме про недотримання закріпленого в ст. 61 Конституції Ук-раїни принципу заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме по-рушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

З матеріалів справи неможливо встановити за порушення якого саме пункту/пунктів до-говору кредиту позичальнику Банком були нараховані пеня та штраф, та одночасно не вба-чається це і з поданих нотаріусу документів, а відтак, вчинення нотаріусом виконавчого на-пису на суму боргу, яка одночасно включає в себе ці два види цивільно-правової відпові-дальності не може свідчити про безспірність кінцевої суми боргу, виходячи з принципу не-допустимості покладення на особу подвійної відповідальності за одне й те ж порушення.

Крім того, за змістом ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого осо-ба може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалі-стю у три роки

Можливість поновлення нотаріусом строку на предявлення стягувачем грошової вимо-ги до боржника не передбачено ні Законом України «Про нотаріат», ні Інструкцією про по-рядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Як вбачається з виписки по рахунках заборгованості та як зазначено в оспорюваному виконавчому написі, заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ КБ«ПриватБанк» обрахована за період з 23 травня 2006 року по 28.10.2016 року.

Таким чином, ПАТ КБ«ПриватБанк» звернулося за вчиненням виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходить за межі встановленого законо-давством трирічного строку позовної давності.

Оскільки, за правилом ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для від-мови в задоволенні заявлених вимог, включення відповідачем до складу заборгованості пла-тежів, сплата яких прострочена більш, ніж на три роки, також свідчить про спірність заявле-ної про погашення суми заборгованості.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановлено-му цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорю-ваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, сво-боди та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні ін-тереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показан-нями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про на-явність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, вста-новлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дока-зування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

З урахуванням встановлених обставин та беручи до уваги, що заборгованість, з метою погашення якої вчинявся оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання виконавчого на-пису від 10.02.2017 року, що вчинений приватним нотаріусом Завалієвим А.А. та зареє-стрований в реєстрі за № 1354, таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на положен-нях закону та підлягають до задоволення.

У справі Bellet v. Fгаnсе за № 23805/94 (рішення від 04.12.1995 року) суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Ступінь доступу, пе-редбаченого національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення «права на суд» особи, беручи до уваги принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Таким чином, у розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою пра-ва на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не по-винні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права, а відмова в пра-восудді порушує саму сутність права заявника на доступ до суду, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 10.02. 2017 року. Постановою державного виконавця Каховського міськрайонного відділу держав-ної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Синявською Т.О. 06.07.2017 року відкрито виконавче провадження (ВП№ 54240504) з вико-нання оспорюваного виконавчого напису (а.с.9). 28.07.2017 року державним виконавцем Т.О. Синявською була винесена постанова про опис та арешт майна боржника, якою накладено арешт та тописана земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0.24 га, що зареєстрована за ОСОБА_3 (а.с.11).

Позивач звернулася до Новокаховського міськрайонного суду Херсонської області з по-зовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає дійсності у вересні 2017 року, оскільки їй випадково стало відомо наприкінці серпня 2017 року про від-крите виконавче провадження про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, укладеним з ПАТ КБ "ПриватБанк".

Проте, ухвалою Новокаховського міського суду від 11.09.2017 року зазначена позовна заява була повернута позивачу для подання його за місцем виконання, тобто до Каховського міськрайонного суду (а.с.13).

Вказану ухвалу було оприлюднено 18.09.2017 року у Єдиному державному реєстрі су-дових рішен .

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, ко-ли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, позивачем строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду не про пущено, а відтак, порушене право позивача підлягає захисту.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з публічного акціонерного товариства ко-мерційний банк "ПриватБанк"належить стягнути понесені позивачем та документально під-тверджені судові витрати в розмірі 320 грн. сплаченого позивачкою судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, прож.:АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_3 для звернення з позовною заявою про ви-знання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки він пропущений з по-важних причин.

Визнати таким, щоне підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним но-таріусом Чернігівського міського нотаріфального округу Завалієвим Артемом Анатолійови-чем 10.02.2017 року, зареєстрований у реєстрі за № 1354 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 71 776.98 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"(49000 м. Дніпро, набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, к/р 0 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої в АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судові витрати. пов'язані із спла-тою судового збору у розмірі 320.00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скар-ги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного про-вадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його прого-лошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його про-голошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протя-гом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. Є. Терещенко