Справа № 323/696/18
Провадження № 2-о/323/23/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої судді - Гуцал О.П.,

за участі:

секретаря судового засідання - Лукіної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Оріхівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту належності заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2018 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому заповіту від 22.11.2006 року, складеного ОСОБА_2ю Іванівною та посвідченого ОСОБА_3, нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області, та зареєстрованого в реєстрі за № 5012. В заяві вказав, що 20.10.2017 року померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок № 36 по вул. Овчаренка в м. Оріхів Запорізької області. ОСОБА_2 залишила заповіт від 22.11.2006 року, яким заповіла належний їй житловий будинок заявнику. Однак в даному заповіті було допущено помилку, а саме прізвище заявника зазначено «Чесняк» замість «Чисняк». Дана помилка унеможливлює прийняття заявником спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 У звязку із зазначеним заявник просить суд встановити факт належності йому вказаного заповіту.

Заявник та його представник підтримали заяву та просили її задовольнити. Заявник також пояснив, що померла ОСОБА_2 була його рідною сестрою, дітей чи чоловіка вона не мала, проживала одна.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив розглядати справу без його участі.

Суд вислухавши пояснення заявника та його представника, заслухавши свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2017 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.10.2017 року Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно до свідоцтва про народження серії БЮ № 017776, виданого 08.10.1947 року, ОСОБА_2 народилася 27.09.1947 року, батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про народження серії БЮ № 238260, виданого 20.10.1949 року, ОСОБА_1 народився 16.10.1949 року, батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

22.11.2006 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповідала належний їй на праві приватної власності житловий будинок № 36 по вул. Овчаренка в м. Оріхів Запорізької області ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 Даний заповіт посвідчений 22.11.2006 року ОСОБА_3, нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області та зареєстрований в реєстрі за № 5012.

Згідно до матеріалів спадкової справи № 21/2018, яка була заведена після смерті ОСОБА_2, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звертався ОСОБА_1 (заявник). Інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 суду пояснили, що вони знали померлу ОСОБА_2, у якої родичів не було, крім брата ОСОБА_1 Незадовго до смерті ОСОБА_2 їм казала, що вона залишила заповіт на свого брата. Також вони знають, що заявник постійно спілкувався із сестрою та допомагав їй по господарству.

Від встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності заявнику вказаного заповіту залежить питання прийняття спадщини заявником після померлої ОСОБА_2

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

За результатами зясування обставин справи та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що написання у заповіті прізвища спадкоємця як «Чесняк» є опискою, яку допустив нотаріус при складанні і посвідченні заповіту, у якого на час вчинення цих дій був відсутній документ, підтверджуючий правильність прізвища призначеного заповідачем спадкоємця.

Наявність спору між спадкоємцями або можливість впливу на спадкові права інших спадкоємців не встановлені під час розгляду справи.

Надані суду докази переконують суд в тому, що саме заявнику належить заповіт від 22.11.2006 року, складений ОСОБА_2ю Іванівною, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Оріхівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту належності заповіту задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, заповіту від 22.11.2006 року, складеного ОСОБА_2ю Іванівною та посвідченого ОСОБА_3, нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області, та зареєстрованого в реєстрі за № 5012.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 23.05.2018 року

Суддя: О.П. Гуцал