Апеляційне провадження № 22-ц/796/3546/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 756/10010/17

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум»,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Максим»,

Державна реєстраційна служба України в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргуУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Шевченка Олександра Володимировича,

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року під головуванням судді Диби О.В. в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва о 16 год. 47 хв.,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Банк «Форум», треті особи ТОВ «Максим», Державна реєстраційна служба України в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві з позовом про припинення договору іпотеки, внесення відомостей до Державного реєстру іпотек запису щодо припинення обтяження майна іпотекою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 1.11.2015 року між банком та ТОВ «Максим» було укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу було надано кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 1 300 000,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ним та банком 1.11.2005 року було укладено договір іпотеки, за умовами якого він передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з укладенням договору іпотеки 1.11.2005 року приватним нотаріусом КМНО Колєсник С.А. накладено заборону на відчуження вищевказаної квартири до припинення договору іпотеки.

Зазначав, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 4.07.2017 боржника за кредитним договором ТОВ «Максим» було визнано банкрутом, а тому основне зобов'язання припиняється у зв'язку з ліквідацією товариства.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, визнано припиненою поруку за договором іпотеки від 1.11.2005, укладеного між ОСОБА_4 та АКБ «Форум» на забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором № 277/05/00KLвід 1.11.2005 ТОВ «Максим»; знято заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, внесеної на підставі договору іпотеки від 1.11.2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та АКБ «Форум».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, УО ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Шевченко О.В. подав апеляційну скаргу і, вказуючи на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про часткове задоволення позову і визнав іпотеку припиненою у зв'язку з ліквідацією боржника, оскільки іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання і правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника.

Вказує, що відповідно до ст. 559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином і сам факт ліквідації боржника не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Від представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його перебуванням у відрядженні. Проте, на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання відповідних доказів не надано.

Разом з тим, сам позивач ОСОБА_4, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, з огляду на що, апеляційний суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. З розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.11.2015 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ТОВ «Максим» було укладено кредитний договір №277/05/00-KL, за умовами якого позичальник отримав від банку кредитні кошти в сумі 1 300 000,00 грн., та зобов'язався повернути їх до 31.10.2006 року, сплативши відсотки за користування кредитом в розмірі 22% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Форум», та ОСОБА_4 1.11.2005 року було укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку із невиконанням ні ТОВ «Максим» ні позивачем зобов'язань за кредитним договором, приватним нотаріусом КМНО Шепелюк О.Г. 18.09.2009 року, за зверненням банку було вчинено виконавчий запис про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.07.2017 року ТОВ «Максим», як юридичну особу, у зв'язку із банкрутством було ліквідовано.

21.07.2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було внесено запис про припинення ТОВ «Максим».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині припинення договору іпотеки та зняття заборони на відчуження квартири, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту припинення основного зобов'язання боржника ТОВ «Максим» у зв'язку із його ліквідацією, є підставою для припинення іпотеки та задоволення вимог про зняття заборони на відчуження предмету іпотеки, виходячи з наступного.

Проте, таких висновків суд першої інстанції дійшов на порушення норм матеріального права, з огляду на що рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

В справі № 621цс14 Верховний Суд України висловив наступну правову позицію.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із ЄДРЮО та ФОП. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок заставодавця (іпотекодавця) з несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто, звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Змістом частин першої, другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, слід дійти висновку, що саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов'язанням та його виключення з ЄДРЮО та ФОП не тягнуть за собою припинення зобов'язання іпотекодавця з виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем було пред'явлено відповідну вимогу до іпотекодавця в позовному провадженні про звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобов'язання по погашенню боргу.

Як убачається із матеріалів справи та не заперечувалося учасниками при розгляді справи в суді першої інстанції, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2017 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.09.2017 року було залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_4 до приватного нотаріуса КМНО Шепелюк О.Г., ПАТ «Банк «Форум» треті особи: ТОВ «Максим», Головне управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Шепелюк О.Г. від 18.09.2009 року про звернення стягнення на майно позивача який зареєстрований в реєстрі за №1544 таким, що не підлягає виконанню.

На момент розгляду справи, вказане рішення суду набрало законної сили.

Отже, встановлені при розгляді справи обставини свідчать про спірність суми заборгованості, яка підлягала стягненню на підставі виконавчого напису.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про те, що на момент розгляду справи відповідач фактично не реалізував у встановленому законом порядку свого права, на стягнення з ТОВ «Максим» та позивача коштів, оскільки рішення суду, дійсного виконавчого напису нотаріуса або договору про задоволення вимог іпотекодержателя немає - не можуть бути підставою для задоволення позову про припинення іпотеки.

За приписами положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотека припиняється, окрім іншого у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

З огляду на викладене та у відповідності до ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволені позову.

Рішення суду в частині відмови в задоволені позову про зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна та внесення до реєстрів відомостей про включення записів щодо нерухомого майна, належного позивачу не оскаржено, а тому відповідно до ст. 367 ЦПК його законність і не перевіряється.

Відповідно до п.13 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ПАТ «Банк «Форум» суму сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» Шевченка ОлександраВолодимировича - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволені позову, заявленого до Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Максим», державна реєстраційна служба України в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про припинення договору іпотеки та зняття заборони на відчуження квартири.

Рішення суду в частині відмови в позові ОСОБА_4 про зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна та внесення до реєстрів відомостей про включення записів щодо нерухомого майна- залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» (м. Київ, бул. Верховної Ради, 7, ) 960,00 грн. (дев'ятсот грн.) судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач

Судді: