Справа № 352/420/18
Провадження № 2/352/584/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гургули В.Б.,

секретаря Кожуховської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстрований 02 вересня 2007 року у Павлівській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №15.

В даному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною звернення до суду є те, що позивачка вважає, що подальше перебування в шлюбі з відповідачем неможливе, оскільки вони люди різних характерів і протилежних поглядів на життя, тому в них постійно виникають спори, сварки та непорозуміння. Через це вони втратили повагу та любов один до одного, припинили подружні відносини та протягом двох років разом не проживають, тому їх шлюб носить формальний характер.

Від позивачки надійшла заява, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує, просить його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст.247 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя та інтересам дитини, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню.

Суд вважає, що шлюб слід розірвати, дитину залишити проживати з матірю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище «Попадинець».

На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 104, 110, 112 СК України, ст. ст. 10-13, 89, 258-259, 263-264, 354-355 ЦПК Укаїни, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 02 вересня 2007 року у Павлівській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №15.

Неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матірю.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці ОСОБА_1 шлюбне прізвище «Попадинець».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Гургула В.Б.