Справа № 642/5793/17
Провадження № 2/642/304/18
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Буряковської К.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради - Управління ведення реєстру територіальної громади, Харківська міська рада про визнання права проживання та користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи Департамент реєстрації Харківської міської ради - Управління ведення реєстру територіальної громади, Харківська міська рада в якій просить визнати за нею, право на проживання та користування квартирою № 30 в будинку № 68-а по вулиці Волонтерській в місті Харкові, в тому числі право на реєстрацію місця мешкання в зазначеній квартирі.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 06 червня 2008 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ВД №088573, виданим 06.06.2008 року Ленінським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №142. Шлюб на час подання позову не розірвано. З моменту реєстрації шлюбу з Відповідачем та по теперішній час ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, несе спільні з відповідачем витрати на оплату квартплати ті інших комунальних послуг, витрати на ремонт квартири та інші супутні витрати на житло. Проте місце її реєстрації визначено в гуртожитку Південної залізниці за адресою: м. Харків, вул.. Євгена Котляра, буд.11.

З жовтня 2017 року Відповідач залишив житло та переїхав до іншого місця мешкання, яке їй не відоме, а 07.11.2017 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про необхідність звільнити його квартиру та виїхати. З цих підстав звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 року відкрито провадження у справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України,Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2017 року цивільну справу після повторного авторозподілу прийнято та розгляд справи за позовом продовжено в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він проти задоволення позовних вимог заперечував, пославшись на наступне. Так у червні 2008 року він уклав шлюб із позивачем. Дітей від шлюбу не мають. На час реєстрації шлюбу йому на праві власності належала однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі позивач проживала періодично, часто проживала за адресою своєї реєстрації у гуртожитку за адресою м. Харків, вул. Євгена Котляра, 11. Сімейні стосунки не складалися між сторонами, як зазначає відповідач, носили більше формальний характер. Фактично з 2013 року вони разом не проживають. У 2017 році було подано позов про розірвання шлюбу. На теперішній час відповідач має іншу сімю. Позивач вже тривалий час не проживає у спірній квартирі, а проживає у гуртожитку, за який сплачує регулярно комунальні платежі, про що свідчить лист про відсутність заборгованості за комунальні послуги. Позовні вимоги відповідач вважає безпідставними та незаконними. .

26.01.2018 року представником Харківської міської ради було подано відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради - Управління ведення реєстру територіальної громади, Харківська міська рада про визнання права проживання та користування квартирою. При цьому посилався на те, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує наявність письмової згоди наймача на вселення позивача у спірну квартиру, наявності обумовленої угоди проживання та порядку користування спірною квартирою між наймачем та членами його сімї, а також позивач з 09.07.1997 року і по теперішній час зареєстрована за іншим місцем проживання. Крім того, вказують, що якщо позивача буде визнано наймачем квартири 30 по вулиці Волонтерській. 68-А, у м. Харкові, то будуть фактично значно поліпшено її житлові умови за відсутності обєктивних умов це робити, замінивши тим самим орган місцевого самоврядування, тобто Харківську міську раду.

Представником третьої особи департаменту реєстрації Харківської міської ради були надані письмові пояснення. У яких зазначено,що у разі прийняття рішення про визнання права користування житловим приміщенням , посадовим особам буде достатньопідстав для прийняття рішення щодо реєстрації місця проживання позивача. Просила розглянути справу за її відсутністю.

В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вказавши що додаткових доказів більше не має.

Відповідач, та його представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з тих же підстав зазначених у відзиві.

Представник третьої особи Харківської міської ради у судове засідання не зявився.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності однокімнатна квартира АДРЕСА_2 (Соціалістичній) у м. Харкові, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 04.03.1994 року.

06.06.2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 142.

Дітей від шлюбу не мають.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02.03.2018 року шлюб між ними розірвано. На час розгляду справи рішення набуло законної сили.

Уклавши шлюб із відповідачем ОСОБА_1 оселилася у ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 (Соціалістичній) у м. Харкові. Що також не заперечувалося відповідачем.

При цьому місцем реєстрації ОСОБА_1 з 09.07.1997 року та по теперішній час є м. Харків, вул. Євгена Котляра, 11.

Відповідно до ст. 65 ЖК України квартиронаймач вправі в установленому порядку, за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 роз'яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї певний порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що спірна квартира є квартирою яка належить відповідачу, наймачем якої є ОСОБА_2, у вказаній квартирі зареєстрований лише власник, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку від 24.11.2017 року. Як вже було зазначено, ОСОБА_1 вселилася в спірну квартиру як член сії, одночасно зберігаючи за собою право користування іншим житлом. Тобто ОСОБА_1 зберігала за собою право користування іншим жилим приміщенням, за яке проводила оплату за проживання та комунальні послуги, що підтверджується листом виробничого підрозділу Харківське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд ПАТ Укрзалізниця від 13.12.2017 року.

Як зазначено відповідачем та не спростовано позивачем, при вселенні позивачки в спірну квартиру між нею, наймачем квартири було обумовлено, що самостійного права користування спірною квартирою вона не набуває.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначала, що іншого житла в неї немає. Однак даний факт спростовується матеріалами справи.

Таким чином, факт реєстрації та користування іншим жилим приміщенням не спростовує факту досягнення при її вселенні в спірну квартиру угоди між нею, наймачем квартири щодо порядку користування квартирою, за якою самостійного права користування на зазначену квартиру вона не набуває. Оскільки в подальшому позиція власника квартири щодо набуття права користування спірною квартирою не змінилася, в суду не має підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 56, 77-81, 141, 259, 263-265, 274, 268, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради - Управління ведення реєстру територіальної громади, Харківська міська рада про визнання права проживання та користування квартирою відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2018 року.

Суддя О.В. Бородіна