441/489/18 2/441/402/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15.05.2018р. м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі :

головуючої судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, 23.03.2018р. звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 12.02.2010р. Переможненською сільською радою Городоцького району Львівської області, актовий запис №01, у шлюбі мають ОСОБА_4, 18.03.2011р., спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сімейні цінності, через що між ними виникали сварки, як наслідок відповідач у лютому 2017р. забрав свої речі і пішов жити окремо, з цього часу припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_3 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам.

Ухвалою судді від 27.03.2018р. провадження у справі відкрито.

Позивачка в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, пояснила, що основна причина розпаду сімї подружня зрада відповідача, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання 16.04.2018р. та повторно 15.05.2018р. не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, тому згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів (а.с. 19).

Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.24, ч. 3 і ч. 4 ст.56, ч. 2 ст.112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Із пояснень позивачки в суді, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували 12.02.2010р. шлюб Переможненською сільською радою Городоцького району Львівської області, актовий запис №01, у шлюбі мають ОСОБА_4, 18.03.2011р., сторони разом не проживають з лютого 2017р., стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім"ї - різні погляди на шлюб та сім"ю, подружня зрада відповідача.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивачка в суді настоює на розірванні шлюбу, категорично заперечила можливість примирення з відповідачем, поновлювати сімейні стосунки з останнім - не бажає.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя Лимич, суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітної дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сімї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач заперечень щодо іменування позивачки прізвищем "Лимич"не висловив, тому вимога позивачки про залишення після розірвання шлюбу прізвища чоловіка, безпідставна.

З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 89, 209, 258-259, 265, 268, 280-281, 354 ЦПК України, ст. ст. 24, 112 СК України,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково

Розірвати шлюб укладений між Лимич (д.п.Цяцяк) ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зареєстрований 12 лютого 2010 року Переможненською сільською радою Городоцького району Львівської області, актовий запис № 01.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 23.05.2018р.

С у д д я : ОСОБА_6 Онуфер