АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3008/18 Справа № 2-6121/04 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Пономарь З.М.,

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2004 року та на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання права власності на самовільно збудоване домоволодіння та про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2004 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання права власності на самовільно збудоване домоволодіння та про встановлення факту прийняття спадщини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2004 року визнано за ОСОБА_6 право власності на домоволодіння під літерою Д-1 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Черноземна,28.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_7 спадщини у виді домоволодіння під літерою Д-1 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Черноземна,28 після смерті її батька ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння під літерою Д-1 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Черноземна,28.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014 року виправлено описку в мотивувальній частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2004 року по цивільній справі №2-6121/04 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання права власності на самовільно збудоване домоволодіння та про встановлення факту прийняття спадщини, иправивши загальну площу будинку Д-1 з «71,8кв.м» на вірну загальну площу будинку «71,5кв.м».

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2004 року та ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014 року по цивільній справі № 2-6121/04 в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки рішення суду першої інстанції є незаконним і прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві ОСОБА_7 на апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2004 року та ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014 року просить апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення, а ршення відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2004 року по цивільній справі №2-6121/04 за позовом ОСОБА_7 - залишити без змін, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачка після смерті батьків фактично прийняла в спадщину домоволодіння під літерою Д-1 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Черноземна,28, однак не оформила документи, оскільки домоволодіння не узаконенно.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі свідоцтва на права спадщини від 11.01.1982 року та рішенні суду від 30.07.1955 року належить домоволодіння №28 по вул. Черноземна в м. Дніпропетровськ.

ОСОБА_9 уклав з ОСОБА_3 та ОСОБА_10 договір довічного утримання, зареєстрований Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 21.04.2004 року на 30/100 частини зазначеного домоволодіння.

Домоволодіння складалося з двох житлових споруд під літерою А-1 та Б-1, розташованих на земельній ділянці площею 1557 кв.м.

В 1967 році ОСОБА_11 з дозволу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, почав будівництво будинку на земельній ділянці, відвіденим ним для будівництва споруди під літерою А-1 та Б-1.

В 1968 році ним на цій земельній ділянці було збудовано споруду під літерою Д-1, загальною площею 71,8кв.м, житловою площею 53,4кв.м, яке складається з коридору 4-1, кухні 4-2, житловою кімнати 4-3, коридору 4-4,житлової кімнати 4-5, також двох жилих, але не обладнаних кімнат 4-6, 4-7.

В узаконенні споруди Д-1 ОСОБА_6 Виконкомом Ленінської районної ради м. Дніпропетровська було відмовлено, оскільки будівництво не завершено та не обладнано житлові кімнати 4-6,4-7.

ОСОБА_12 та ОСОБА_6 не мали можливості закінчити будівництво будинку через тяжким матеріальний стан.

Проживаючи в самовільно збудованому будинку ОСОБА_6 отримав технічний паспорт в Дніпропетровському МБТІ, був прописаний разом из ОСОБА_12 в будинку, вони сплачували земельний податок та страхували будинок.

Таким чином ОСОБА_6 є фактично власником самовільно збудованого домоволодіння, однак не отримав правовстановлюючих документів на нього.

10.04.1987 року ОСОБА_5 МБТІ був зроблений акт, що ОСОБА_6 за згодою власників домоволодіння 28 по вул. Черноземна в м. Дніпропетровску ОСОБА_9 та ОСОБА_8, але без згоди Виконкомому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська будинок під літерою Д-1, в якому и проживає з 1968 року.

Після смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з самовільно збудованого домоволодіння під літерою Д-1 за адресом: м. Дніпропетровськ, вул. Черноземна,№28.

Звернувшись до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки домоволодіння не узаконено.

ОСОБА_2 після смерті батьків фактично прийняла спадщину у вигляді домоволодіння під літерою Д-1, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Черноземна, №28, однак оформити юридично дане домоволодіння на себе не може оскільки домоволодіння не узаконено.

Однак, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (пункт 34 частини першої статті 26), органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські /функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено повноваження щодо управління комунальною власністю, а саме: управління в межах, і визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ч.1 ст.374 ЦК України, суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Судом першої інстанції не було досліджено факт, що земельна ділянка перебуває в комунальній власності Дніпровської міської ради і попри це порушення ухвалив рішення, яким визнав право власності на вищезазначені об'єкти.

Згідно ч.1 ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Міська рада на надавала дозвіл на будівництво, а тому здійснено самочинне будівництво.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане виключно за особою, яка є власником чи користувачем земельної ділянки, (ч. ч. 2, 3 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю.

Керуючись ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 2 ст. 35 ЦПК України, якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Зважаючи на конкретні обставини справи, суд першої інстанції зобов'язаний був залучити Дніпровську міську раду до участі по справі, як власника земельної ділянки по вул. Черноземна, №28 в м. Дніпропетровску, але не залучив, чим порушив вимоги чинного ЦПК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Дніпровської міської ради необхідно задовольнити, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2004 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання права власності на самовільно збудоване домоволодіння та про встановлення факту прийняття спадщини - відмовити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014 року скасувати.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2004 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання права власності на самовільно збудоване домоволодіння та про встановлення факту прийняття спадщини - відмовити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С. Городнича

ОСОБА_13