АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1744/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1009/18Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Кредитна спілка «Полтава і Полтавці»

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області, ухвалене 07 лютого 2018 року (повний текст складено 09 лютого 2018 року), в приміщенні суду у м. Горішні Плавні у складі судді Куц Т.О.

у справі за позовом Кредитної спілки "Полтава і полтавці" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення відсотків та інфляційних витрат за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року КС «Полтава і полтавці» звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відсотки та інфляційні витрати за кредитним договором у розмірі 90209 грн 53 коп. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 15.01.2008 року з ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 16 про надання кредиту в сумі 14 000 грн. з процентною ставкою 0,15 % щоденно на залишок суми кредиту. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цей же день було укладено договори поруки згідно яких боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність за порушення умов кредитного договору.

Позивач вказував, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2010 року з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 стягнуто на його користь заборгованість у розмірі 47859 грн. 11 коп. Проте, вказане рішення було виконане лише частково, а тому за період з 17.03.2010 року по 05.02.2016 року була нарахована заборгованість за відсотками та інфляційними витратами у розмірі 90209 грн. 53 коп., яка має бути стягнута з відповідачів.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року позовні вимоги КС «Полтава і полтавці» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Полтава і полтавці» нараховані відсотки та інфляційні витрати за договором кредиту № 16 від 15.01.2008 року в сумі 90 209,53 грн. та судові витрати у розмірі 1378 грн.

У задоволенні позовних вимог КС «Полтава і полтавці» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог КС «Полтава і полтавці» до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору з боку позичальника ОСОБА_2 утворилася заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а кредитором понесено інфляційні витрати, а тому утворена внаслідок цього заборгованість підлягає стягненню.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, просила скасувати його в частині заявлених до неї позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог КС «Полтава і полтавці», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказував, що суд першої інстанції безпідставно не застосував строки позовної давності, який був пропущений позивачем. ОСОБА_2 зазначала, що часткова сплата заборгованості за кредитним договором не свідчить про визнання нею вимог позивача про стягнення відсотків за період з 17.03.2010 року по 05.02.2016 року.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт не оскаржує рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог КС «Полтава і полтавці» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, а тому вказане рішення у цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 15.01.2008 року між КС «Полтава і полтавці» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за № 16, відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 14 000 грн. з процентною ставкою 0,15 % щоденно на залишок суми кредиту.

Згідно договорів поруки № 33 та № 34 від 15.01.2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язалися у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору нести солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2010 року, в частині, що набрала законної сили, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 16 на користь КС «Полтава і полтавці» станом на 16.03.2010 року у розмірі 47 859 грн. 11 коп.

Згідно наданих позивачем доказів, ОСОБА_2 здійснила часткове погашення стягнутої рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2010 року заборгованості. Так, в період з 17.03.2010 року по 05.02.2016 року ОСОБА_2 було здійснено погашеної заборгованості на загальну суму 31 950 грн. Вказана обставина повною мірою визнається сторонами справи.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договром банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що правовідносини сторін не припинились, а з ОСОБА_2 підлягають стягненню відсотки та інфляційні витрати.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про те, що стягненню підлягає сума відсотків, що була нарахована позивачем.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору погашення кредиту здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (додаток № 1 до Договору). Таким чином, встановлено, що кредит погашається боржником у вигляді періодичних щомісячних платежів.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Клопотання про застосування строків позовної давності міститься у запереченнях представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 на позов КС «Полтава і полтавці» (а.с. 132-138).

Оплата заборгованості з 05 серпня 2010 року по 09 лютого 2016 року здійснювалась ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості встановленої рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2010 року. Зазначене випливає зі змісту позовної заяви та визнається ОСОБА_2 Таким чином, вказані платежі не впливають на перебіг строку позовної давності за вимогами, заявленими у вказаному позові.

Таким чином, стягненню підлягає заборгованість ОСОБА_2 за періодичними платежами з виплати процентів за користування кредитом за останні 3 роки з дня звернення КС «Полтава і полтавці» до суду із вказаним позовом 20 вересня 2016 року. При цьому, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 17 березня 2010 року по 05 лютого 2016 року, то стягненню підлягає заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 20 вересня 2013 року по 05 лютого 2016 року

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом складає 0,15 % щоденно на залишок суми кредиту.

Таким чином, сплаті підлягають відсотки із розрахзунку 18,78 грн./день

18,78 грн./день*868 днів прострочення = 16 301,04 грн.

Враховуючи, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2010 року, в частині, що набрала законної сили, стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 16.03.2010 року, то заборгованість у розмірі 3 385,41 грн., що виникла у звязку неналежним виконанням рішення суду, стягненню не підлягає, оскільки вказана сума фактично вже була стягнута судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлений позивачем розмір інфляційних витрат відповідає вимогам закону та підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідно до п. 8 «Відповідальність сторін» кредитного договору № 16 від 15 січня 2008 року у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх платіжних і інших зобовязань, він зобовязаний виконати невиконані або неповністю виконані зобовязання, сплатити подвійні-потрійні проценти відповідно до п. 6.2 цього Договору, а також відшкодувати кредитору шкоду, спричинену таким невиконанням або неналежним виконанням, включаючи упущену вигоду.

Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вимога КС «Полтава і полтавці» щодо стягнення з відповідачів подвійної та потрійної процентної ставки, що передбачено п. 8 кредитного № 16 від 15 січня 2008 року, фактично є вимогою про стягнення неустойки. Проте, позивачем заявлено вимогу лише про стягнення з відповідачів процентів за користування кредитом та інфляційних витрат.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 по відсоткам за користування кредитом та по інфляційним витратам, яка підлягає стягненню на користь кредитора, становить 16 301,04 грн. відсотків + 8 716,47 грн. інфляційних витрат = 25 017,51 грн.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення в частині задоволення позовних вимог КС «Полтава і полтавці» до ОСОБА_2, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування в цій частині та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги КС «Полтава і полтавці» задоволено на 27,7 %, то відшкодуванню з боку відповідача підлягає 373,40 грн., у той час, як стягненню на користь останнього підлягає 1515,10 грн. судового збору. Таким чином, різниця складає 1 144,71 грн., яка має бути стягнута з КС «Полтава і полтавці» на користь ОСОБА_2

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року в частині задоволення позовних вимог Кредитної спілки "Полтава і полтавці" до ОСОБА_2 про стягнення відсотків та інфляційних витрат за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Кредитної спілки "Полтава і полтавці" до ОСОБА_2 про стягнення відсотків та інфляційних витрат за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки "Полтава і полтавці" 25 017,51 грн. відсотків та інфляційних витрат за кредитним договором.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Кредитної спілки "Полтава і полтавці" на користь ОСОБА_2 1141,70 грн. судових витрат.

В іншій частині рішення Комсомольського міського суду Полтавської області, ухвалене 07 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_6

--//-- ОСОБА_7

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1