Постанова

Іменем України

24 травня 2018 року

м. Київ

справа № 571/424/16-ц

провадження № 61-13109св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КратаВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5, яка підписана представником ОСОБА_6, на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року у складі судді: Комзюк А. Ф. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року у складі суддів: Гордійчук С. О., Григоренка М. П., Боймиструка С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 грудня 2015 року близько 18 год. 30 хв. в с. Старе Село Рокитнівського району Рівненської області відбулась ДТП. Громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 керував автомобілем марки «Фольксваген Пассат» державний номер НОМЕР_3, виїжджав із другорядної дороги на головну, не надав перевагу у русі автомобілю марки NISSAN Teana реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, в результаті відбулось зіткнення, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Внаслідок ДТП позивачу завдано майнову шкоду в загальній сумі 123 417,32 грн, що підтверджується звітом № 410П від 31 грудня 2015 року про оцінку NISSAN Teana реєстраційний номер НОМЕР_2, проведений експертом оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» ОСОБА_8

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 згідно страхового сертифікату серії НОМЕР_4 терміном дії з 05 грудня 2015 року по 19 грудня 2015 року, виданого страховою компанією «Промтрансінвест» на автомобіль марки «Фольксваген Пассат» реєстраційний номер НОМЕР_3, застрахована у міжнародній системі автомобільного страхування «Зелена картка».

19 грудня 2015 року позивач направив до моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) повідомлення про ДТП та у подальшому, 12 січня 2016 року, відповідно до пункту 41.1 статті 35, підпункту «в» пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» направив до МТСБУ заяву про відшкодування оціненої майнової шкоди.

За результатами розгляду заяви МТСБУ листом № 8/3-02/2757 від 02 лютого 2016 року повідомило про задоволення заяви та виплату лише частини завданої майнової шкоди в розмірі 50 000,00 грн. Виплату від МТСБУ в розмірі 50 000,00 грн позивач отримав 02 лютого 2016 року. Сума невідшкодованої майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, складає 73 417,32 грн та підлягає стягненню з ОСОБА_5

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 73 417,32 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 734,17 грн.

Рішення мотивоване тим, що з вини відповідача ОСОБА_5, який був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за статтею 124 КУпАП, сталося ДТП, внаслідок якого позивачу було завданої майнової шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року залишене без змін.

Ухвала мотивована тим, що суд першої інстанції правильно, всебічно і повно встановив обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами, та застосував правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні спору.

У липні 2017 року ОСОБА_5 через представника ОСОБА_6 подав касаційну скаргу на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року, в якій просить оскаржені рішення скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що звіт № 410П від 31 грудня 2015 року не може вважатися достатнім і достовірним доказом, оскільки огляд пошкодженого транспортного засобу здійснено через 10 днів після ДТП без участі відповідача. Перелік механічних пошкоджень, які вказані у звіті, не відповідають зазначеному у довідці про ДТП. Також ОСОБА_5 посилається на те, що апеляційний суд неправомірно залучив до матеріалів справи документи, що свідчать про оплату виконаних робіт по відновлювальному ремонту автомобіля та оплату деталей, і не звернув увагу, що у цих документах містяться виправлення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 19 грудня 2015 року близько 18 год. 30 хв. в с. Старе Село по вул. Центральна Рокитнівського району Рівненської області громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 керував автомобілем «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_3, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі транспортному засобу «NISSAN Teana», реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі і яким керував ОСОБА_4 У зв'язку із цим відбулося зіткнення автомобілів, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова відповідачем не оскаржувалася та набрала законної сили. Штраф сплачено 21 грудня 2015 року.

Згідно звіту № 410 П від 31 грудня 2015 року, майнова шкода, завдана власникові NISSAN Teana, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 123 417,32 грн.

Суди встановили, що позивач 02 лютого 2016 року отримав виплату від МТСБУ в розмірі 50 000,00 грн. Сума невідшкодованої майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, складає 73 417,32 грн.

Потерпілий як кредитор вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика (МТСБУ), у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика (МТСБУ) та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 14 вересня 2016 року в справі № 6-725цс16.

Встановивши, що ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні ДТП, суди, з урахуванням частини четвертої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржених рішень), зробили правильний висновок про задоволення позову.

Посилання ОСОБА_5 на те, що звіт № 410П від 31 грудня 2015 року не може вважатися достатнім і достовірним доказом, суд відхиляє, оскільки у суді першої інстанції стороні відповідача роз'яснено право заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи з метою визначення реальної вартості пошкоджень, нанесених автомобілю NISSAN Teana, та вартості робіт необхідних для їх відновлення, проте таким правом відповідач не скористався.

Згідно частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржених рішень) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року зупинене виконання рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року, до закінчення касаційного розгляду.

Оскільки оскаржені судові рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, тому, на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України, виконання рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року, слід поновити.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка підписана представником ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель