Справа № 359/6812/17 Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/1975/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 22.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Сушко Л.П., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, ухваленого в м. Борисполі 16 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей та сімї Бориспільської районної державної адміністрації про виселення із квартири без надання іншого житлового приміщення та стягнення моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про виселення із квартири без надання іншого житлового приміщення та стягнення моральної шкоди, просила виселити відповідачів із квартири за адресою АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення, стягнути із ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду 64000 грн., покласти на відповідачів судові витрати.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що проживала разом із чоловіком ОСОБА_2, свекрухою ОСОБА_3 та малолітніми дітьми за вказаною адресою, після розірвання шлюбу відповідачі виселили її та дітей із зазначеної квартири. Дана квартира належить їй на праві особистої приватної власності, оскільки вона приватизувала її на підставі дозволу адміністрації ДП «Чайка» як працівник підприємства, який пропрацював на ньому більше 10 років. Згідно довідок виконавчого комітету Дударківської сільської ради, в спірній квартирі зареєстрована вона із двома малолітніми дітьми, відповідачі взагалі не мають ніякого відношення до квартири і проживають в ній протиправно. Через протиправні дії її колишнього чоловіка вона разом з дітьми позбавлена можливості проживати у власній квартирі і змушена проживати в тимчасовому житлі, через що систематично зазнає моральних страждань і має право на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, виселено відповідачів із квартири за адресою АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення, вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позову відмовлено.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не погоджуючись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції в частині виселення відповідачів та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалися на те, що судом не встановлювалось статусу спірної квартири, не зясовано, чи є житло позивача і відповідачів одним і тим же приміщенням, чи це різні приміщення, оскільки матеріали вказують на різну нумерацію кімнат. Ордери, видані позивачу, суперечать один одному, так як правовий статус гуртожитку та відомчого житла різниться, що впливає на правове регулювання цих правовідносин. До того ж матеріали справи вказують, що відповідачі займають кімнату № 1, а позивачу видано ордер на зайняття житлового приміщення № 3.

Судом проігноровано той факт, що відповідачі заселилися та проживають у гуртожитку відповідно до норм житлового законодавства на підставі ордеру, а ДП «Чайка», яке видало ордер позивачу, не мало повноважень видавати відомчий ордер.

Вказували також на те, що позивач приватизувала житлове приміщення всупереч вимогам Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», оскільки зробила це лише на своє імя без врахування інтересів дітей і не надала суду підтверджень, що вона перебувала на обліку поліпшення житлових умов.

Від позивача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, де вказувала, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року було прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а сама апеляційна скарга на вказане судове рішення є необґрунтованою. ОСОБА_4 надала оцінку письмовим доказам, якими відповідачі обґрунтовували свої заперечення, та вважала, що задоволення клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зупинення провадження в даній справі до розгляду іншої справи буде порушенням її конституційних прав на власність.

Від третьої особи служби у справах дітей та сімї Бориспільської районної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якої третя особа просить проводити розгляд справи за відсутності її представника і вирішити справу на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 про виселення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі проживають в належній позивачу квартирі без відповідної на те реєстрації та будь-якої правової підстави та протиправно перешкоджаючи їй як власнику користуватися квартирою, виселили позивача разом із малолітніми дітьми з належної їй квартири.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно довідки ДП «Чайка» від 27 лютого 2012 року № 123, двохповерховий житловий будинок на 44 кімнати по вул. Леніна 5-а в с. Дударків введено в експлуатацію в 1963 році та перебуває на балансі ДП «Чайка» (а. с. 70).

01 квітня 2011 року ДП «Чайка» одержало свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 1822 на будинок на 44 кімнати по вул. Леніна, 5 в с. Дударків на підставі рішення виконавчого комітету від 20 листопада 2006 року (а. с. 78).

18 серпня 2008 року ОСОБА_2 одержав ордер на право одноособового поселення в кімнату б/н по вул. Леніна, 3 на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету ДП «Чайка» філії «Дударків» за № 14 від 15 серпня 2008 року (а. с. 114).

Також ОСОБА_2 було видано ордер № 20 на право поселення разом із ОСОБА_3 в кімнати пл. 44,8 кв.м. за адресою вул. Леніна, 3 с. Дударків на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету ДП «Чайка» філії «Дударків» за № 27 від 21 березня 2009 року (а. с. 115).

В матеріалах справи на а. с. 58 наявний наказ № 84-к ДП «Чайка», яким ОСОБА_3 звільнено з займаної посади провідного бухгалтера філії «Дударків» ДП «Чайка» із 16 вересня 2009 року за угодою сторін, і на а. с. 73 наказ № 35-к ДП «Чайка» від 05 травня 2010 року, яким ОСОБА_2 звільнено з 05 травня 2010 року згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України.

19 червня 2015 року ДП «Чайка» видало ОСОБА_4, яка працює бухгалтером філії «Дударків» ДП «Чайка», ордер на жилу площу в гуртожитку, а саме на будинок № 5-а по вул. Леніна кімната № 30 загальною площею 12,9 кв.м. Ордер видано на одну особу ОСОБА_4 на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ДП «Чайка» згідно протоколу № 50 від 18 червня 2015 року (а. с. 7).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а. с. 54).

29 червня 2016 року працівники ДП «Чайка», в тому числі ОСОБА_4, звернулися із заявою до генерального директора ДП «Чайка» про надання дозволу на реєстрацію та перереєстрацію до відповідних квартиру в гуртожитку № 1, що знаходиться за адресою вул. Незалежності (Леніна) 5-а, с. Дударків Бориспільського району (а. с. 68).

08 серпня 2016 року ДП «Чайка» видало ОСОБА_4 та членам її сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6 єдиний відомчий ордер № 5 на житлове приміщення № 3, яке складається з 2 кімнат житловою площею 29,7 кв.м. в будинку № 5-а по вул. Незалежності на підставі протоколу № 69 засідання профспілкового комітету (а. с. 66).

21 грудня 2016 року ОСОБА_4 одержала свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_2, приватизовану згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Державна реєстрація права власності здійснена 27 грудня 2016 року (а. с. 8 9).

В матеріалах справи на а. с. 10 11 міститься технічний паспорт на квартиру № 3 в житловому будинку № 5-а по вул. Незалежності в с. Дударків, згідно якого квартира складається з 2 кімнат житловою площею 29,70 кв.м., в тому числі кімната пл. 12,9 кв.м., кімната пл. 16,80 кв.м. та нежитлові приміщення; загальна площа 43,30 кв.м.

Згідно довідки виконавчого комітету Дударківської сільської ради ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матірю ОСОБА_3 Загальна площа квартири становить 44 кв.м., житлова площа 33 кв.м. (а. с. 12, 51, 113).

Згідно довідки виконавчого комітету Дударківської сільської ради від 04 вересня 2017 року № 672, ОСОБА_4 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 із 2016 року разом із дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Інші особи, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, проживають в даній квартирі без реєстрації (а. с. 15).

Згідно довідки виконавчого комітету Дударківської сільської ради від 25 жовтня 2017 року № 910, ОСОБА_4 проживає із дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без реєстрації за адресою с. Дударків вул. Незалежності 47 кім. 9 (а. с. 18).

В матеріалах справи на а. с. 23 27 містяться квитанції про оплату ОСОБА_4 послуг надання електропостачання за окремі місяці 2017 року.

Також в матеріалах справи на а. с. 117 132 знаходяться квитанції про оплату ОСОБА_3, ОСОБА_2 комунальних послуг та внесення квартплати за адресою АДРЕСА_3.

Також в матеріалах справи наявні висновки Бориспільського МВ ГУ МВС України за заявами ОСОБА_4 щодо скоєння щодо неї неправомірних дій відповідачами із 2014 року. Так, згідно висновку від 02 липня 2017 року, в ході перевірки матеріалів було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розлучилися, спільного господарства разом не ведуть. На даний час вирішують спірне питання стосовно користування кімнатою, через що в них виникають різного характеру непорозуміння. Встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення (а. с. 31).

Рішенням Дударківської сільської ради від 20 листопада 2015 року вул. Леніна перейменовано на вул. Незалежності (а. с. 50).

Листом служби у справах дітей та сімї Бориспільської районної державної адміністрації від 06 жовтня 2017 року № 825 повідомлено ОСОБА_4 та Бориспільську місцеву прокуратуру, що з метою захисту прав дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до Бориспільського відділу поліції направлено клопотання щодо вчинення відповідних заходів в рамках чинного законодавства стосовно дій ОСОБА_2 (а. с. 52).

За змістом листа ДП «Чайка» від 13 листопада 2017 року № 20-17/2058, згідно до наказу № 19-к від 19 травня 2008 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду агронома-насіннєвода та захисту рослин з 19 травня 2008 року. Наказом № 35-к звільнено ОСОБА_2 з посади у звязку з втратою довіря. ОСОБА_3 прийнята на посаду провідного бухгалтера філії «Дударків» ДП «Чайка» з 20 березня 2009 року на підставі наказу № 19-к від 20 березня 2009 року. ОСОБА_3 звільнена з посади 16 вересня 2009 року згідно наказу № 84-к від 16 вересня 2009 року. Крім того, ДП «Чайка» листом № 20-16/1403 від 04 серпня 2016 року зверталось до ОСОБА_3, оскільки остання не мала законних підстав користуватись житловим приміщенням у будинку № 5-а по вул. Леніна (Незалежності) у с. Дударків Бориспільського району. ОСОБА_4 працює на посаді бухгалтера з 30 вересня 2004 року по теперішній день. 19 червня 2015 року на імя ОСОБА_4 видано ордер на жилу площу у приміщенні № 5-а по вул. Леніна (Незалежності) у с. Дударків, яким дозволено зайняти житлове приміщення 3 загальною площею 29,7 кв.м. в будинку № 5-а по вул. Незалежності, що складається з 2 кімнат (а. с. 55).

Наведені обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи із аналізу наведених вимог закону суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення із квартири.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що відповідачі без наявних на те підстав проживають у належному позивачеві спірному житловому приміщенні, чим порушують її право на здійснення права власності, суд визнав, що вимоги позивача в частині виселення відповідачів із квартири без надання іншого житлового приміщення є обґрунтованими та підлягають задоволенню, із чим також погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не встановлювалось статусу спірного житла (гуртожиток, квартира, відомче житло тощо) та не зясовано, чи є житло позивача і житло відповідачів одним і тим же приміщенням, чи це різні приміщення, що видані позивачу ордери суперечать один одному і видані органом, який не мав на те повноважень, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження, що жилий будинок в с. Дударків по вул. Незалежності 5-а є гуртожитком, що позивач приватизувала спірну квартиру всупереч вимогам Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» не стосуються предмету позову, не були предметом оцінки суду першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції і відхиляються апеляційним судом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що право власності позивача встановлене на підставі свідоцтва про право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2, яке досліджувалося судом, а не на підставі ордеру на жилу площу.

Крім того, апеляційний суд враховує, що із матеріалів справи вбачається місце реєстрації проживання відповідачів за адресою АДРЕСА_4, і рішенням суду відповідачів виселено з належної позивачу квартири за адресою АДРЕСА_5, а не з квартири, де вони зареєстровані.

При цьому відповідачі посилаються на різну нумерацію кімнат, на яку нібито не звернув уваги суд першої інстанції, однак в даному випадку різними є також номери будинків, в яких знаходиться спірне житло позивача (№ 5-а) та квартира, в якій відповідачі зареєстрували місце проживання (№ 3). Доказів, що квартири за зазначеними адресами є однією і тією ж квартирою, відповідачами не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності вселення відповідачів в кімнату в гуртожитку за адресою вул. Леніна, 3 як не підтверджують, так і не спростовують висновків суду із вищенаведених підстав та відхиляються апеляційним судом.

Не спростовують висновків суду і доводи відповідачів в апеляційній скарзі, що до приватизації позивач проживала в приміщенні, на яке було видано ордер ОСОБА_2, оскільки місце проживання могло бути змінене позивачем в подальшому, і дана обставина не є підставою для звільнення відповідачів від обовязку усунення перешкод в користуванні належній ОСОБА_4 власністю шляхом виселення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Сушко Л.П.

ОСОБА_9