06.04.2018 Єдиний унікальний номер 205/6598/15-ц
Провадження № 4с/205/12/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Джурко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник 07 лютого 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною скаргою (а.с.1-2).

Посилаючись на викладені обставини скарги заявник просить суд визнати неправомірними дії Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання 17.05.2017 року; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття де виконання від 17.05.2017 року; зобов'язати старшого державного виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження з виконання дублікату виконавчого листа, що виданий Ленінським районним судом міста Дніпропетровська від 14.10.2015 року по цивільній справі № 205/6598/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість у сумі 9 954 грн. 70 коп.

До суду заявник в особі свого представника не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомив.

Представник Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області діючий за довіреністю ОСОБА_4Л, до суду надала письмову заяву, в якій просить відмовити у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі (а.с.32).

Заінтересована особа - ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Про причини неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї участі не надавала.

У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали виконавчого провадження приходить до висновку щодо необхідності відмовити у задоволенні виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що в травні 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 звернулась до Новокодацького ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа №2/205/2998/15 виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 27 квітня 2016 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» суму боргу в розмірі 9 954,70 грн. (а.с.19-21).

17 травня 2017 року державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа - виконавчого листа №2/205/2998/15 виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 27 квітня 2016 року, без прийняття до виконання (а.с.31).

У вказаному повідомленні державний виконавець зазначає, що боржниця (ОСОБА_3В.) мешкає за адресою: м. Дніпро, вул.. Робоча, буд.170-5, що територіально відноситься до Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. Також. відповідно до вимог ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», до заяви про примусове виконання рішення стягував додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2% від суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати. Проте, ПАТ «ВіЕйБі Банк» не надано документів, що підтверджують сплату авансового внеску.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про:

стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин;

обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи;

стягнення аліментів;

відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У відповідності до п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Отже, суд приходить висновку, що доводи заявника щодо неправомірності дій державного виконавця та протиправності винесення повідомлення про повернення виконавчого документу є безпідставними та взагалі не знаходять свого підтвердження.

Згідно ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.2 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, надані докази та обґрунтування, приходить до висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та в рамках чинного законодавства, у свою чергу заявник не надав достатніх та належних доказів у підтвердження своїх доводів та обґрунтувань.

На підставі вищевикладеного та керуючись Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, ст.ст. 1, 3, 5, 11, 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 450-452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.С.Шавула