Провадження 2/127/4599/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Антонюка В.В. при секретарі: Гончаруку І.О., за участі: відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа. У судові засідання призначені на 14.05.2018 р. 15.00 год. та 29.05.2018 р. на 15.00 год. позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 не зявились. 16.05.2018 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про залишення позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, без розгляду. Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 належним чином повідомлялась про судове засідання призначене на 14.05.2018 року судовою повісткою з рекомендованим повідомленням, однак судова повістка повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». На 14.05.2018 року позивач повідомлялась телефонограмою, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 20). Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив позовні вимови залишити без задоволення. Представник відповідача ОСОБА_2 підтримав позицію відповідача ОСОБА_1 Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовёязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За правилами ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сімї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не зявлення не перешкоджає розгляду справи. Крім того, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим статтею 223 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання осіб (особи), які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 5 цієї статті у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5, будучи двічі належним чином повідомленими, повторно не зявилися в судове засідання, не повідомили про причини неявки, заяву про розгляд справи у відсутність позивача не надано, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду. Згідно ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,223, 257,260,261,263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним - залишити без розгляду. Розяснити позивачу ОСОБА_3, що після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, він має право звернутися до суду повторно. Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: