Справа № 522/5292/18
Провадження № 2/522/5863/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

22 травня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

при секретарі Полегеньком В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеська універсальна товарна біржа «ЦЕНТР» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 (дошлюбне призвіще ОСОБА_3) ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеська універсальна товарна біржа «ЦЕНТР» про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 червня 1997 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбали у відповідачів через Одеську універсальну товарну біржу «ЦЕНТР» квартиру № АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі продажу нерухомого майна № Н/97-0580. Відповідно до умов договору позивачі розрахувалися за придбану квартиру та зареєстрували договір в МБТІ 24 червня 1997 року під № 219 пр. стр. 101 р № 395.

На час укладення договору був чинним Закон України «Про товарну біржу» відповідно до якого угоди зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На даний час позивач дізналася, що зазначений договір не є дійсним та необхідно в судовому порядку визнати його дійсність.

У судове засідання позивачі не зявилися, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивачів надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

У судове засідання відповідачі не зявилися, були повідомлені належним чином, надали суду заяви від 07.05.2018 року про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 1997 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбали у відповідачів через Одеську універсальну товарну біржу «ЦЕНТР» квартиру № АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі продажу нерухомого майна № Н/97-0580. Відповідно до умов договору позивачі розрахувалися за придбану квартиру та зареєстрували договір в МБТІ 24 червня 1997 року під № 219 пр. стр. 101 р № 395.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст.. 8, 9, 15 Закону України № 1956-XII від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі.

Отже, за вказаним договором позивачі набули права власності на вказану квартиру.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено судом, на даний час позивач не може розпорядитися своєю квартирою та реалізувати свої майнові права, оскільки у діючих на час укладання зазначеного договору у 1997 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору.

Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст.ст.. 224, 227 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України (у редакції 2014 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає Позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі вищезазначеного суд вважає можливим захистити права позивачів та визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 76-80, 81,223, 247, 274-275, ЦПК України, ст.ст.. 47 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.); ст.ст.. 16, 220, 319, 328, 638, 655 ЦК України (у редакції 2017 року), суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеська універсальна товарна біржа «ЦЕНТР» про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна № Н/97-0580 від 20 червня 1997 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9 щодо придбання квартири № АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В.Науменко

22.05.18