Справа № 367/756/18
Провадження №2/367/3169/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

за участі секретаря Слободянюк М

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,3-і особи ВДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області,реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції,ОСОБА_5 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що 30.03.2012 року ОСОБА_5 на підставі пункту 1.1 договору купівлі - продажу передав земельну ділянку розміром 0,3388 га, яка розташована у Київській області, смт Гостомель, у Гостомельської селищної Ради, кадастровий номер НОМЕР_1 у спільну часткову власність, а саме: ОСОБА_6 належить 0,1694 га частка 1/2; ОСОБА_1 0,0847 га частка 1/4; ОСОБА_4 площею 0,0847 га, частка 1/4, за що отримав обговорену грошову суму.

Вище зазначений договір нею 07 червня 2013 року на підставі ст.15 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"(в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) було зареєстровано Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області, про що видано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1/4 земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Ірпінь, Гостомельська селищна Рада.

На початку 2016 року їй стало відомо, що 01 грудня 2012 року на дану земельну ділянку було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця ВДВС Ірпінського МУЮ Медвецька М.В., та згодом 06 листопада 2013 року на підставі протоколу виданого ПП «СП Юстиція» про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна вище зазначену земельну ділянку було продано громадянину ОСОБА_2 надалі - відповідач, тобто через 5 (п'ять) місяців, після того, як її право власності на 1/4 вищезазначеної земельної ділянки було зареєстроване в реєстраційній службі Ірпінського міського управління юстиції. Крім того, 19 листопада 2013 року, не попереджаючи її та інших співвласників земельної ділянки по договору купівлі-продажу від 30 березня 2012 року, реєстраційна служба безпідставно видалила запис про реєстрацію її права власності на 1/4 частку вищезазначеної земельної ділянки та право власності інших співвласників земельної ділянки.

Позивач зазначає,що її право власності не було скасоване рішенням суду, отже невідомо, на якій підставі реєстратор Заболотний A.B. видалив з Державного реєстру речових прав запис про одержання мною права власності на 1/4 земельної ділянки та поставив відмітку «помилкова реєстрація».

ОСОБА_5 з ЗО березня 2012 року не був власником вищезазначеної земельної ділянки, про що свідчить договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,3388 га, яка розташована у Київській області, смт. Гостомель, у Гостомельської селищної Ради, кадастровий номер НОМЕР_1 у спільну часткову власність між ОСОБА_5 та нею, ОСОБА_4, ОСОБА_6, відміткою від 30 березня 2012 році на Державному Акті на право власності на земельну ділянку ( серія НОМЕР_3) засвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В.

Позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1/4 частки земельної ділянки, яка знаходиться у Київській області, смт. Гостомель, Гостомельської селищної Ради, кадастровий номер НОМЕР_1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала,просила у позові відмовити,поскільки ОСОБА_2 на законних підставах придбав спірну земельну ділянку,сплативши кошти.Крім того вважає,що позивач пропустила строк позовної давності.

Представники 3-х осіб ВДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області,реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції,а також 3-я особа ОСОБА_5 у судове засідання не з»явились,про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 4 ст.82 ЦПК України «Обставини,встановлені рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі сторони або особа,щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом».

У судовому засіданні встановлено,що 30.03.2012р між ОСОБА_1,ОСОБА_6,ОСОБА_15 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3388 га,кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою Київська область,Гостомельська селищна рада,цільове призначення для ведення особистого селянського господарства,вартістю 35700гр,яка раніше належала ОСОБА_5Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В та зареєстровано у реєстрі під № 545.Як вбачається із копії вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки,оригінал якого був оглянутий у судовому засіданні, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 згідно вказаного договору купівлі-продажу придбали по 1/4 частині вказаної земельної ділянки .

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності позивача на 1/4 частину вказаної земельної ділянки було зареєстровано 07.06.2013р.

Також,у судовому засіданні встановлено,що 06.11.2013р відбулись прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна,що належить боржнику ОСОБА_5,відповідно до яких було реалізовано земельну ділянку площею 0,3388 га,кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою Київська область,Гостомельська селищна рада,цільове призначення для ведення особистого селянського господарства,вартістю 35605гр 20 коп.Переможцем прилюдних торгів став відповідач по даній справа ОСОБА_2.Наведені обставини справи стверджуються копією протоколу № 1-214/13/ІР-а про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,що належить боржнику ОСОБА_5 .

На підставі вказаного протоколу № 1-214/13/ІР-а про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,що належить боржнику ОСОБА_5 від 06.11.2013р приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Ничипоренко О.В було видано свідоцтво від 27.11.2013р про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,3388 га,кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою Київська область,Гостомельська селищна рада,цільове призначення для ведення особистого селянського господарства,вартістю 35700гр,яка раніше належала ОСОБА_5,що стверджується копією вказаного свідоцтва та витягом із Державного реєстру прав на нерухоме майно .

Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що реалізація вказаної земельної ділянки з прилюдних торгів відбулась в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області про стягнення солідарно із ОСОБА_5,ОСОБА_12 та ОСОБА_13 боргу в суммі 158 756гр 61 коп,що підтверджується актом державного виконавця від 14.11.2013р про реалізацію предмета іпотеки,затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції (а.с. 24).

Крім того,у судовому засіданні встановлено,що постановою апеляційного суду Київської області від 08.05.2018р було скасовано рішення Ірпінського міського суду від 28.12.2017р.Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину земельної ділянки пл. 0,0847 га,що знаходиться на території Гостомельської селищної ради,кадастровий номер НОМЕР_1.Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна,що належить ОСОБА_5,від 06 листопада 2013р.Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 27 листопада 2013р на земельну ділянку пл..0,3388га, що знаходиться на території Гостомельської селищної ради,кадастровий номер НОМЕР_1,видане ОСОБА_2 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренко О.В та зареєстровано в реєстрі за № 1055.Дана постанова суду набрала законної сили 08.05.2018р.

Згідно з ч. 1 ,2,3 п г ст. 152 Земельного кодексу України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю,навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою,і відшкодування завданих збитків.Захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.»

Відповідно до ст.. 388 ЦК України «Якщо майно за відплатним договором придбане в особи,яка не мала права його відчуджувати,про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач),власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно 3)вибуло із володіння власника або особи,якій він передав майно у володіння,не з їхньої волі іншим шляхом».Якщо майно було набуто безвідплатно в особи,яка не мала права його відчуджувати,власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках».

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 Цивільного кодексу України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 Цивільного кодексу України.

Крім цього, вищевказаною Постановою роз'яснено, що витребувати своє майно із чужого незаконного володіння має право лише власник, і лише якщо доведе факт незаконного вибуття майна з його володіння.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного правам Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування, на користь держави.

У судовому засіданні встановлено,що 1/4 частина земельної ділянки, що знаходиться на території Гостомельської селищної ради,кадастровий номер НОМЕР_1 та яка по праву власності належить позивачу згідно договору купівлі-продажу від 30.03.2012р.,вибула із власності позивача за відплатним договором не з її волі,а тому суд вважає за необхідне витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/4 частину земельної ділянки,кадастровий номер НОМЕР_1,яка знаходиться за адресою Київська обл.,смт.Гостомель,Гостомельської селищної ради.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні посилалась на ті обставини,що позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

Дані доводи відповідача суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст.. 253 ЦК У Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.»

Відповідно до ст.. 256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.. 267 ЦК України « Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.»

Верховний Суд України у своїх правових позиціях,викладених по справі №6-3089цс15 зазначив, що згідно із статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача.

За змістом цієї статті випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Норми статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Отже, норми статей 1212 та 388 ЦК України можуть застосуватись у випадках, коли певна вимога власника майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання або збереження майна без достатньої правової підстави. При цьому підстави застосування положень статті 1212 ЦК України є більш широкими, ніж статті 388 цього Кодексу. Наявність підстав для витребування майна за статтею 388 ЦК України не виключає застосування положень статті 1212 цього Кодексу в частині, що не суперечать положенням статті 388 ЦК України.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.»

У судовому засіданні встановлено,що позивач про порушене право дізналась у 2016р,у зв»язку з чим суд вважає нею не пропущений строк позовної давності.

Поскільки суд задовольняє позовні вимоги по змивача,то до відшкодування підлягають судові витрати,понесені позивачем при подачі позову до суду,а саме по оплаті судового збору у розмірі 704 грн.

На підставі ст. 387,388 ЦК України,керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України суд , -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/4 частину земельної ділянки,кадастровий номер НОМЕР_1,яка знаходиться за адресою Київська обл.,смт.Гостомель,Гостомельської селищної ради.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 704 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду направити 3-м особам по справі для відома.

Повний текст рішення буде виготовлений 25.05.2018р.

Суддя: С.І. Оладько