Провадження № 2-з/761/309/2018
У Х В А Л А

29 травня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, шляхом накладення арешту, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, шляхом накладення арешту, шляхом накладення арешту, згідно якої останній просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 233,3 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, та належить на праві власності ОСОБА_2.

Заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 планує звернутися до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 2 768 206,01 грн. В розписці останній зазначив, що забезпеченням виконання зобов'язань за позикою є будинок за адресою: АДРЕСА_3. Враховуючи, що грошові кошти за договором позики ОСОБА_2 мав повернути заявникові до 01 січня 2017 року, на неодноразові звернення заявника із проханням сплатити кошти не реагує, а також значну суму заборгованості, заявник вважає, що існує загроза відчуження належного ОСОБА_2 майна, а відтак слід накласти арешт на вказане майно.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За умовами п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що згідно розписки від 11 листопада 2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику у сумі 80 000 доларів США, строком до 01 січня 2017 року.

В розписці останній зазначив, що забезпеченням виконання зобов'язань за позикою є будинок за адресою: АДРЕСА_3.

Як вбачається із матеріалів поданого позову, між сторонами виник спір щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором позики.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З заяви про забезпечення позову, з яким планує звернутись до суду заявник, вбачається, що його ціна становить 2 768 206,01 грн., а враховуючи значний період прострочення повернення суми позики, є підстави вважати, що відповідач може здійснити відчуження належного йому на праві власності будинку, за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Судом враховано співмірність виду забезпечення позову, за яким звернувся позивач до суду, а саме накладення арешту на будинок, що належать відповідачеві, та заявленими позовними вимогами, оскільки розмір позовних вимог складає 2 768 206,01 грн., а орієнтовна вартість заставного майна складає 90000-100000 доларів США, що підтверджується відомостями, які містяться на сайті OLX.

Таким чином, сума грошових коштів, за стягненням якої планує звернутись заявник до суду, приблизно дорівнює вартості будинку, на який він просить накласти арешт.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави позову, а також з метою ефективного захисту прав позивача в майбутньому, суд приходить до висновку, що невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, крім того заявлений захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому заява про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, шляхом накладення арешту - задовольнити у повному обсязі.

Накласти арешт на належне ОСОБА_2 майно, а саме будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 233,3 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м.

Стягувач: ОСОБА_1, місце проживання - 01011, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Боржник: ОСОБА_2, місце проживання - 04107, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: