ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м.Суми

Справа №592/5511/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/658/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 лютого 2018 року в складі судді Косолап М.М., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 07 березня 2018 року

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила провести поділ житлового будинку та надвірних побутових будівель по вул. Ярослава Мудрого, 4 в м. Суми та виділити їй, як окремий обєкт нерухомого майна, частину житлового будинку літ. «А-1», а саме: житлові кімнати «2-2» площею 10,5 кв.м та «2-3» площею 14,5 кв.м; приміщення житлової прибудови літ «А1»: житлову кімнату «2-4» площею 7,5 кв.м; приміщення прибудови літ. «а1»: коридор «2-1» площею 5,3 кв.м, санвузол «2-5» площею 3,8 кв.м; приміщення прибудови літ. «а5»: кухню «2-6» площею 13,1 кв.м; приміщення погрібу літ. «п/д»: вхід в погріб «ІХ» площею 3,1 кв.м, «І» площею 0,9 кв.м, «ІІ» площею 5,7 кв.м, «ІІІ» площею 6,5 кв.м; господарські будівлі: ганок літ. «кр1», кухню літ. «К», сарай літ. «Р», навіс літ «С», огорожу № 4,7,9-13, припинивши право спільної часткової власності на ці приміщення та надвірні побутові будівлі.

ОСОБА_2, як окремий обєкт нерухомого майна, виділити частину житлового будинку літ. «А-1», а саме житлові кімнати «1-5» площею 19,2 кв.м, «1-6» площею 8,8 кв.м, «1-7» площею 4,5 кв.м; приміщення прибудови літ. «а2»: коридор «VIII» площею 5,0 кв.м, туалет «1-8» площею 0,5 кв.м, ванну «1-9», площею 1,1 кв.м, кухню «1-12» площею 8,1 кв.м, приміщення тамбуру «а3»-тамбур «VII» площею 2,0 кв.м; господарські будівлі: ганок літ. «а4», навіс літ. «Ю», навіс літ. «ІІІ», убиральню літ. «М»; огорожу № 6, припинивши право спільної часткової власності на ці приміщення та надвірні побутові будівлі.

Провести поділ земельної ділянки по вул. Ярослава Мудрого, 4 в м. Суми, згідно з варіантом № 1 висновку експертизи № 903/22 від 02 вересня 2016 року, по існуючому землекористуванню, виділивши ОСОБА_1, як окремий обєкт нерухомого майна, частину земельної ділянки площею 481 кв.м, припинивши право спільної часткової власності на цю земельну ділянку, та встановити постійний безоплатний сервітут на частину земельної ділянки ОСОБА_2 по вул. Ярослава Мудрого, 4 в м. Суми, площею 19 кв.м для надання ОСОБА_1 права проходу до власної частини прибудови літ. «а1», входу у погріб «ІХ» та кухні літ. «К» для їх обслуговування та ремонту.

ОСОБА_2, як окремий обєкт нерухомого майна, виділити частину земельної ділянки площею 519 кв.м, припинивши право спільної часткової власності на цю земельну ділянку, та встановити постійний безоплатний сервітут на частину земельної ділянки ОСОБА_1 по вул. Ярослава Мудрого, 4 в м. Суми, площею 6 кв.м для надання ОСОБА_2 права проходу до власної частини житлового будинку літ. «А-1» для її обслуговування та ремонту.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 02 листопада 2004 року є власником 37/100 частин житлового будинку по вул. Ярослава Мудрого, 4 у м. Суми, а саме: житлового будинку літ. «А-1»; житлової прибудови літ. «А1»; прибудов: «а1, «а2», «а5»; тамбуру «а3», вхідного навісу «а4», підвалу «п/д»; кухні «К»; убиральні «М»; сараю «Р»; навісів «С», «Ю», «Ш»; огорожі № 6, 7, 9-13.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 19 жовтня 2010 року та договору про виділ (поділ) частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності від 23 серпня 2011 року, їй належить 47/100 частин земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 4.

Власником інших 63/100 частин житлового будинку та 53/100 частин земельної ділянки є ОСОБА_2

Відповідач у добровільному порядку не бажає здійснити поділ спільного майна. Вказує, що у її користуванні відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок по вул. Пролетарська, 4 від 13 травня 2011 року знаходяться: частина житлового будинку «А-1», а саме: приміщення 2-2 площею 10,5 кв.м та 2-3 площею 14,5 кв.м; житлова прибудова літ. «А1»; прибудови: «а1», «а5»; підвал «п/д»; кухня «К»; сарай «Р»; навіс «С»; огорожі № 4, 7, 9-13. Відповідач користується іншою частиною житлового будинку та господарських будівель, а саме: частиною житлового будинку «А-1», приміщеннями 1-5 площею 19,2 кв.м, 1-6 площею 8,8 кв.м, 1-7 площею 4,5 кв.м; прибудовою «а2»; тамбуром «а3», вхідним навісом «а4»; убиральнею «М»; навісом «Ю», «Ш»; огорожею № 6.

За її зверненням, 24 травня 2015 року приватним підприємством «Кадастр-С» визначено варіант поділу земельної ділянки по вул. Пролетарська, 4 в м. Суми, максимально наближений до фактичного її використання, з дотриманням часток обох співвласників.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що поділ спільного майна в натурі між співвласниками не є втручанням у право власності на майно одного із співвласників, оскільки особа не позбавляється права на таке майно, а лише припиняється її спільна часткова власність на таке майно з іншою особою. Представник вказує, що згідно з висновком № 903/22 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2016 року запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки згідно із встановленим порядком користування та виділенням ідеальних часток кожному із співвласників. Отже, вважає, що матеріалами справи підтверджується технічна можливість поділу житлового будинку з надвірними побутовими будівлями та земельної ділянки по вул. Я.Мудрого у м. Суми, згідно із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, зазначає, що при вирішенні спору не підлягає застосуванню рішення Європейського суду з прав людини «ОСОБА_4 проти України» від 21 грудня 2010 року, оскільки предметом розгляду в тій справі було питання припинення права заявника на частку у спільному майні за правилами ст. 365 ЦК України. Вимоги вказаної норми в частині попереднього внесення на депозитний рахунок суду вартості частки не були дотриманні під час вирішення вказаного позову і Європейський суд з прав людини дійшов до висновку про невиправдане втручання у право власності заявника.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та її представника - адвоката ОСОБА_5, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними побутовими будівлями, що розташований на належній їм на праві спільної часткової власності земельній ділянці по вул. Ярослава Мудрого (Пролетарська), 4 у м. Суми.

ОСОБА_1 є власником 37/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних побутових будівель, що розташований в м. Суми по вулиці Пролетарська, 4 на приватизованій земельній ділянці площею 0,1000 га, що підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 02 листопада 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстрованим у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 17 січня 2005 року (т.1 а.с. 4). На вказаній земельній ділянці знаходиться один деревяний, обкладений цеглою будинок «А», житлова площа цілого будинку 60,5 кв.м, загальна площа цілого будинку 104,2 кв.м та надвірні господарчі, побутові будівлі: сарай «Л», огорожі № 1-3 дощаті, вбиральня «М» - металева, кухня «К», дор. покриття «І» - цегляні.

У подальшому, в 2009 році, було збудовано прибудову а5 та сарай Р.

З технічного паспорта на садибний житловий будинок, виготовленого 11 вересня 2012 року на замовлення ОСОБА_1, вбачається, що на земельній ділянці за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого (Пролетарська), 4 розташоване наступне нерухоме майно: житловий будинок « А-1»; житлова прибудова «А1»; прибудова «а1»; ганок «кр1»; прибудова «а2»; тамбур «а3»; ганок «а4»; прибудова «а5»; погріб «пд.»; вхід в пд «вх.»; кухня «К»; сарай «Л»; убиральня «М»; сарай «Р»; навіс «С»; огорожа - № 6, 7, 9-13, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 51617056 від 14 січня 2016 року (т. 1 а.с. 5 - 9).

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 19 жовтня 2010 року, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 02 листопада 2004 року є власником 37/100 частин земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, 4, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :19:016:0022 (т.1 а.с. 10 - 11).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 грудня 2008 року, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 2008 року № 1-774 належало 67/100 частин земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, 4, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :19:016:0022 (т. 1 а.с. 113).

23 серпня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено договір про виділ (поділ) частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності, який є невідємною частиною правовстановлюючих документів: державних актів на землю; свідоцтва про право на спадщину; договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, що зазначені в цьому договорі, та висновку експертно-технічного дослідження № 7/11 від 15 серпня 2011 року: «Варіант розподілу земельної ділянки (по фактичному користуванню)».

Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 належала на праві спільної часткової власності приватизована земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :19:016:0022, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, 4 (63/100 ОСОБА_7, 37/100 ОСОБА_1О.), за наявною технічною можливістю проведено виділ у натурі частки земельної ділянки між співвласниками домоволодіння по фактичному користуванню, яке склалося між ними.

Сторони у договорі встановили, що ОСОБА_7 виділено 53/100 частин земельної ділянки площею 528,0 кв.м: 1/2 площі земельної ділянки спільної власності 14,0 кв.м; земельної ділянки індивідуальної власності 514 кв.м, усього 528,0 кв.м; ОСОБА_1 виділено 47/100 частини земельної ділянки площею 472 кв.м: 1/2 площі земельної ділянки спільної власності 14,0 кв.м; земельної ділянки індивідуальної власності 458,0 кв.м, усього 472,0 кв.м.

Для здійснення вказаного розподілу співвласники ОСОБА_7 та ОСОБА_1 погодили встановлення сервітуту: для здійснення обслуговування належної ОСОБА_7 частини стіни житлового будинку літ. «А1», частини сараю літ. «Л», надано право проходу по двору (за виникнення такої необхідності), який знаходиться у користуванні ОСОБА_1О; для здійснення обслуговування належної ОСОБА_1 частини прибудови літ. «А1», частини сараю літ. «К», надано право проходу по двору (за виникнення такої необхідності), який знаходиться у користуванні ОСОБА_7, площа земельної ділянки, на якій запропоновано встановлення сервітуту становить 15,0 кв.м.

На підставі зазначеного договору відбулася зміна частки ОСОБА_1 у спільній частковій власності на земельну ділянку до 47/100, а частка ОСОБА_7 зменшилася до 53/100 (т.1 а.с. 12-13).

Відповідні зміни внесено до державних актів на право власності на земельну ділянку.

04 жовтня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, остання придбала 63/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і 53/100 частин земельної ділянки, наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, що знаходиться по вул. Пролетарська, 4 у м. Суми (т.1 а.с. 114-115). На вказаній на земельній ділянці знаходився: житловий будинок житловою площею 60,5 кв.м, загальною площею 120,1 кв.м - літ. А-1, з господарчими будівлями: літ. А1 - житлова прибудова; літ. а1 прибудова; літ.а2 - прибудова; літ.а3 тамбур; літ.а4 ґанок; літ.а5 прибудова; літ.К - кухня; літ.Л сарай; літ. М убиральня; літ.Р сарай; літ. С навіс; 6, 7, 9 - 13 огорожа.

04 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено угоду, за умовами якої сторони домовилися не здійснювати переобладнання стіни житлової кімнати 1-5 будинку, яка виходить у двір ОСОБА_1, не вибивати віконний отвір у цій стіні (т.1 а.с. 116).

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 10 липня 2014 року КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради на замовлення ОСОБА_2, домоволодіння за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого (Пролетарська), 4 складається: з житлового будинку А-1, підвалу п/д, прибудови а1, житлової прибудови А1, прибудови а2, тамбуру а3, вхідного навісу а4, прибудови а5, кухні К, убиральні М, сараю Р, навісу С, навісу - Ш, навісу Ю, входу до підвалу в/х, ганку кр.1, хвіртки - № 10, огорожі - № 11, воріт - № 12, воріт - № 13, воріт з хвірткою № 6, воріт з хвірткою № 7, огорожі № 9 (т.2 а.с. 23 - 27).

Згідно з висновком № 903/22 комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2016 року, експертом запропоновано один варіант поділу житлового будинку з господарськими будівлями. Також запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки між співвласниками, які є технічно можливі та нормативно обґрунтовані. Для поділу земельної ділянки по запропонованим варіантам експертом запропоновано встановлення земельних сервітутів (т. 1 а.с. 62-79, 162-164).

З листа Сумського міського відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 16 листопада 2016 року № 1323 вбачається, що згідно з додатком Д ДБН В. 1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва» житлові будинки за адресами: м. Суми, вул. Я.Мудрого, 4 та м. Суми, вул. Я.Мудрого, 6 ІІІ ступеня вогнестійкості, відстань між ними становить 5,5 м, що суперечить вимогам додатку 3.1. табл. 1 ДБН 360-92** «Планування та забудова міських та сільських поселень» (т. 1 а.с. 103).

З висновку експерта № 27 від 12 квітня 2017 року, за наслідками проведення оціночно - будівельної експертизи експертом ОСОБА_8 вбачається, що розмір частки приміщень підвалу (поверху «п/д» житлового будинку «А-1»): приміщення «ІІІ» площею 6,5 кв.м та 1/2 частини приміщення «І» площею 0,9 кв.м літери «п/д» - підвал і 1/2 частини приміщення «ІХ» площею 3,1 кв.м літ. «в/х» - входу до підвалу у вартості всього будинковолодіння, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 4 дорівнює 1,86% або в правильних дробах 2/100, ринкова вартість становить 18146 грн. (т.1 а.с. 207 225).

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 мотивоване тим, що згідно з висновком № 903/22 комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2016 року запропоновано один варіант поділу будинку з господарськими побутовими будівлями, в основу якого покладено не розмір часток співвласників та технічна можливість, а фактичний порядок користування, який склався між співвласниками, що суперечить правам та інтересам відповідача та виключає можливість такого поділу. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині поділу земельної ділянки по вул. Я.Мудрого, 4 м. Суми, оскільки поділ земельної ділянки можливий лише після поділу будинку.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1-4 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим, виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньої спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обовязковою.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Окрім того, за змістом ст. ст. 183, 358, 364, 367, 379-380, 382 ЦК України, поділ (виділ частки) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом ( квартиру ) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Під неспівмірною шкодою господарському призначенню будівлі слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові по справі № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року.

Як убачається з матеріалів справи, запропоновані експертом два варіанти поділу земельної ділянки не відповідають вимогам нормативно-технічної документації, а саме вільному обслуговуванню будівель та споруд п. 3.25 ДБН 360-92**.

Крім того, із запропонованого експертом варіанту поділу будинковолодіння вбачається, що по сформованому порядку користування тільки ОСОБА_1 виділяються приміщення погрібу літ «п/д», загальною площею 16, 2 кв.м, інвентарною вартістю 7182 грн.: вхід у погріб «ІХ», площею 3,1 кв.м, погріб «І», площею 0,9 кв.м, погріб «ІІ», площею 5,7 кв.м, погріб «ІІІ», площею 6,5 кв.м, всього 16,2 кв.м.

Разом з тим, приміщення погрібу перебувають у спільній частковій власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2, кожен із співвласників має окремий вхід та окреме приміщення, якими користуються.

Допитані судом першої інстанції експерти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що погріб один і він знаходиться під частиною будинку, що перебуває у користуванні позивача. Однак, відповідач має окремий вхід до погрібу. У разі незгоди з тим, що погріб залишається у власності одного співвласника, поділ провести неможливо, а можливо лише установити порядок користування.

За клопотанням ОСОБА_1 експертом визначено, що розмір частки приміщень підвалу (поверху «п/д» житлового будинку «А-1»), яким користується ОСОБА_2: приміщення «ІІІ» площею 6,5 кв.м та 1/2 частини приміщення «І» площею 0,9 кв.м літери «п/д» - підвал і 1/2 частини приміщення «ІХ» площею 3,1 кв.м літ. «в/х» - входу до підвалу у вартості всього будинковолодіння становить 1,86 % або 2/100, вартістю - 18146 грн.

ОСОБА_2 заперечувала, щоб погріб у разі поділу залишився виключно у власності позивача, а їй була сплачена грошова компенсація.

Доводи апеляційної скарги про те, що поділ спільного майна в натурі між співвласниками не є втручанням у право власності на майно одного із співвласників через те, що особа не позбавляється права на таке майно, а лише припиняється її спільна часткова власність на таке майно з іншою особою, є безпідставними, оскільки поділ нерухомого майна в натурі не повинен жодним чином повязуватися із порушенням прав та ущемленням інтересів одного зі співвласників без його добровільної та усвідомленої згоди на це (в тому, числі шляхом сплати іншим співвласником відповідної компенсації певної частки іншому), що узгоджується з нормами ст. ст. 321, 358, 364, 367 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не погодилася із запропонованим варіантом поділу будинковолодіння з виплатою компенсації вартості 2/100 частини приміщень погрібу та варіантом поділу земельної ділянки з посиланням на те, що у такому випадку вона позбавляється частини належного їй підвалу, що призведе до зменшення фактичного розміру належної їй земельної ділянки. Отже, вищевказані варіанти поділу обєктів нерухомості суперечать інтересам відповідача, як співвласника майна.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріалами справи підтверджується технічна можливість поділу житлового будинку з надвірними побутовими будівлями та земельної ділянки по вул. Я.Мудрого, 4 у м. Суми, відповідно до заявлених позивачем вимог, не заслуговують на увагу, оскільки визначальними критеріями для поділу нерухомого майна є одночасно розмір часток у праві спільної часткової власності та наявність технічної можливості такого поділу, відповідно до часток співвласників, що не підтверджено отриманими під час розгляду справи в суді висновками експертиз.

Крім того, ОСОБА_1 обґрунтовувала позов наявністю існуючого протягом певного часу фактичного порядку користування будинком та земельною ділянкою під та поряд із цим житлом, що за змістом ст. ст. 364,367 ЦК України є неприпустимим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норму другого речення пункту першого ст. 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині того, що позбавлення права людини на певне майно повинно проводитись як в інтересах суспільства, так і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції повно та всебічно перевірив ті обставини, які б дозволяли встановити дотримання розумного балансу між загальними суспільними потребами та необхідністю збереження фундаментальних прав особи (позивача у справі), без покладання на іншу сторону (відповідача у справі) непропорційного чи непомірного тягара.

За таких обставин, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що втручання держави в особі суду у право власності ОСОБА_2 може призвести до позбавлення її права на частину погрібу, і те, що воно не є виправданим з огляду на встановлені обставини справи та при відсутності нагальної суспільної потреби в цьому.

На думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції правильно застосовано сутність та зміст пунктів 41-43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_4 проти України» від 21 грудня 2010 року в аспекті речення пункту першого ст. 1 Протоколу першого Конвенції, оскільки за змістом ст. ст. 364, 367 ЦК України ніхто не може примусити одного зі співвласників під час поділу майна в натурі на одержання компенсації від іншого співвласника без його згоди на це та всупереч його інтересам.

Отже, за встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи і надав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Враховуючи те, що справа є незначної складності, вона є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю.Кононенко

ОСОБА_11

ОСОБА_12