Єдиний унікальний номер 722/1675/17
Номер провадження 2/719/41/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Луців О.В.,

секретаря Матковської А.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новодністровськ, Чернівецької області, цивільну справу за позовною заявою представника позивачів ОСОБА_1 в інтересах позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та стягнення майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2018 року на виконання ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.03.2018 року до Новодністровського міського суду Чернівецької області надійшла цивільна справа за позовом представника позивачів ОСОБА_1 в інтересах позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та стягнення майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_1 посилався на те, що позивачі є власниками земельних ділянок із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Сокирянської міської ради Чернівецької області. Навесні 2014 року позивачами було здійснено посадку дерев яблунь на вищевказаних земельних ділянках.

У 2016 році для обробки саду від шкідників та хвороб ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали з метою обробки власних садів у ОСОБА_7 біопрепарати: Фітохелл в кількості 25 л., Бітоксібацилін-бту в кількості 144 л. і Липосам в кількості 54 шт., які не відносяться до пестицидів та інших отруйних речовин.

05 червня 2016 року близько 22 год. 30 хв. позивачі з метою застосування придбаних біопрепаратів поїхали до належних їм земельних ділянок в урочищі «Пасіка» у м. Сокиряни, де мали намір здійснити за допомогою трактора обприскування дерев яблунь вентиляторним методом. Однак проїзд трактора на територію саду був заблокований ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Аналогічна ситуація відбулась також 25.06.2016 року та протягом 2017 року.

Внаслідок неправомірних дій відповідачів протягом 2016-2017 років, які унеможливили вчасне проведення обприскування садів яблунь у встановлені терміни, дерева були уражені шкідниками та хворобами, в результаті чого позивачі понесли значні матеріальні збитки, зокрема, у вигляді упущеної вигоди недоотриманого врожаю у 2017 році, який ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 могли отримати за звичайних обставин, якби їх права не були порушені відповідачами.

Оскільки протиправні дії ОСОБА_2 і ОСОБА_3 призвели до повної втрати врожаю і відсутності стандартної продукції у 2017 році, представник позивача просить зобовязати відповідачів не чинити перешкод позивачам в проїзді трактора з сільськогосподарським причепним та навісним обладнанням до належних їм земельних ділянок в урочищі «Пасіка», розташованого у м. Сокиряни, Сокирянського р-ну, Чернівецької області, для здійснення обробки і обприскування саду та стягнути солідарно із відповідачів упущену вигоду на користь ОСОБА_4 у розмірі 560000 грн., на користь ОСОБА_5 у сумі 240000 грн., на користь ОСОБА_6 у розмірі 320000 грн., а також вирішити питання про стягнення судових витрат.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, при цьому пізніше (після допиту свідків) уточнив, що оприскування садів повинно було здійснюватись не вентиляторним, а ранцевим методом. Окрім того, представник позивачів визнав, що у нього відсутні будь-які докази на підтвердження фактів перешкоджання відповідачами у використанні позивачами їхніх земельних ділянок у 2016-2017 роках, за виключенням фактів, які мали місце 05.06.2016 року та 25.06.2016 року.

Позивач ОСОБА_4 підтримав позов та пояснив, що в 2016 та 2017 роках разом та одночасно з іншими позивачами планував 12 разів щорічно в період з квітня до серпня здійснити обробку садів біопрепаратами за допомогою трактора без застосування вентилятора. Однак через перешкоджання відповідачами заїзду трактора на земельні ділянки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в 2016 році і в 2017 році, позивачі обробили в травні сади лише по одному разу кожного року, внаслідок чого 22 рази в загальному за два роки позивачам не вдалось обробити власні сади біопрепаратами. При цьому, ні представник ОСОБА_1, ні ОСОБА_4 не могли вказали точні дати (за виключенням 05.06.2016 року та 25.06.2016 року, які були встановлені рішенням суду), в які позивачі планували в 2016-2017 роках здійснити обробку дерев.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема, вважали, що позивачі використовують належні їм земельні ділянки не за цільовим призначенням, оскільки висадили там багаторічні насадження плодових дерев. При цьому, позивачі систематично та одночасно здійснюють протягом останніх пяти років обробку садів пестицидами вентиляторним та штанговим методами, що, на думку відповідача та його представника, порушує вимоги Державних санітарних правил, затверджених 03.08.1998 року постановою Головного державного санітарного лікаря України (надалі - ДСП), і як наслідок права відповідачів на здорове і чисте довкілля, передбачені ст. 50 Конституції України. Так, позивачі здійснюють кроплення отрутохімікатами вдень при температурі +20 градусів тепла, не попереджаючи про оприскування населення, яке проживає близько 250 м від урочища «Пасіка». Внесення хімічних засобів захисту рослин призвело до забруднення як самих грунтів під садом, так і вирощеної городини, яка знаходиться на відстані 50 метрів від саду, а також до загибелі найбільш чутливих шкідників, тоді як більш стійкі продовжують розмножуватися, даючи нове більш витривале покоління. Швидко зростає стійкість бурянів до гербіцидів, грибкових захворювань, що поширюються, до фунгіцидів. Використання в житловій зоні вентиляторних і штангових оприскувачів з потужним розпилом хімічних засобів боротьби зі шкідниками вплинула на стан здоровя жителів станції «Сокиряни», місцева влада та контролюючі органи не реагують на дані порушення, у звязку з чим відповідачі змушені захищати свої права та права інших мешканців.

Окрім того, ОСОБА_2 та його представник вважають, що позивачами не надано жодних доказів щодо ведення журналу обліку застосування препаратів для захисту рослин, проходження медичного огляду, спеціальної підготовки, допуску на право проведення робіт з пестицидами і агрохімікатами тощо. При цьому, докази позивачів стосовно визначення розмірів втрат урожаю та причинні наслідки такої втрати, на думку ОСОБА_8, мають досить сумнівний та умовний характер, оскільки надані не експертом, а спеціалістом, без зясування всіх факторів, що можуть впливати на врожайність саду та за відсутності фітопатологічного дослідження уражених дерев.

ОСОБА_3 також заперечував проти задоволення позовних вимог, надаючи пояснення, що за змістом аналогічні тим, які надавались ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_8 При цьому, відповідачі у своїх письмових запереченнях звертали увагу суду на те, що в 2017 році позивачі в порушення вимог ДСП 13 разів заїжджали в сади для оприскування дерев.

Спеціаліст ОСОБА_9 показала, що вона являється кандидатом сільсько-господарських наук, має сорок років робочого стажу працівника сільського господарства та працює на посаді заступника директора з наукової роботи Придністровської дослідної станції садівництва ІС НААН. Так, перебуваючи 04.08.2017 року на території земельних ділянок, належних позивачам, нею виявлено, що сад знаходився в досить пригніченому стані, був пошкоджений паршою та борошнистою росою, плодожеркою, кліщами тощо. Всі дерева були ушкоджені шкідниками та хворобами внаслідок неналежної обробки дерев, зокрема їх неоприскуванням. При цьому, ОСОБА_9 зауважила, що важливим є не лише кількість оприскувань, яка становить 5-7 разів на рік, але і правильне визначення шкодочинності. На урожайність саду впливають також погодні умови (засуха, град, заморозки, наявність вітру тощо), які в 2016-2017 роках були несприятливими, якість препаратів обробки, їх термін дії, звикання шкідників до препаратів та вік садів. При цьому, спеціаліст підтвердила, що надані нею висновки були зроблені без урахування вищенаведених вимог та при умові 5-річного віку садів. Визнала також, що розмір урожайності з огляду на 3,5-річний вік садів був би значно меншим. Окрім того, ОСОБА_9 додала, що такий занедбаний стан саду був наслідком неоприскування плодових дерев протягом одного 2017 року, а не 2016-2017 років. Пояснила, що надана нею довідка-висновок носить лише теоретичний та умовний характер, а на занедбаний стан саду не може впливати виключно відсутність обробки дерев препаратами.

Свідок ОСОБА_10, який працює на посаді начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживчслужби в Чернівецької області, показав, що у 2016 році, коли він виконував обовязки керівника, фахівця по санітарному нагляду у відділі не було. 18 липня 2016 року надійшло письмове звернення по обробці садів вентиляторним методом в урочищі «Пасіка», яке згідно наказу перевірялось на місці розташування дерев фахівцем із Кельменецького управління, в результаті чого був складений акт, де зафіксовано місце знаходження садів в межах міста Сокиряни. В подальшому, місцеві жителі з даного приводу звертались до свідка тільки в телефонному режимі, у звязку з чим ОСОБА_10 не мав підстав для виїзду на територію садів. Також свідок повідомив, що звертався до позивачів із листами про використання пестицидів і ядохімікатів при обприскуванні дерев. Після цього, 30.08.2017 року близько 22 год. 02 хв., коли ОСОБА_10 разом із фахівцем приїхав до урочища «Пасіка», де побачили поблизу садів місцевих жителів, трактор, що знаходився біля закритих воріт, бочку, яка під час огляду виявилась порожньою. Додав, що препарат, яким планувалось здійснювати обприскування дерев, при огляді його фахівцем виявився простроченим.

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що у червні-липні 2016-2017 років він працював по найму у ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на власному тракторі з обприскувачем, однак через перешкоджання відповідачами та іншими мешканцями станції «Сокиряни» проїзду трактора на земельні ділянки позивачів, свідок зміг здійснити оприскування садів лише по одному разу в 2016 та 2017 роках. ОСОБА_11 намагався обробити сади власників земельних ділянок близько 10 чи 15 разів на рік, однак через дії ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інших осіб свідку не вдалося це зробити. При цьому, додав, що точних дат перешкоджань зі сторони відповідачів не памятає, а обприскування саду здійснював трактором без застосування вентилятора.

Свідок ОСОБА_12, яка працює з вересня 2016 року на посаді фахівця старшої категорії відділу нагляду за дотриманням санітарного законодавства Сокирянського районного управління Головного управління Держпродспожислужби в Чернівецькій області, показала, що 22 грудня вона спільно з в.о. начальника управління надіслала власникам земельних ділянок, які знаходяться в урочищі «Пасіка», рекомендаційні листи з рекомендованим повідомленням з приводу обприскування садів. Надалі, 30.08.2017 року близько 22 год. 10-30 хв. свідок на усне доручення начальника Держспоживслужби разом із в.о. начальника управління приїхали до земельних ділянок, розташованих поблизу станції «Сокиряни», та вивили, що трактор знаходився на дорозі перед вїздом в сад, бочка була порожня, а предявлений ОСОБА_12 одним із власників земельної ділянки препарат «Бітобексацилін» мав термін дії, який вже вийшов. Зауважила, що оприскування садів заборонено здійснювати вентиляторним та штанговим методом в межах міст незалежно від того, чи здійснюється обробка дерев пестицидами, чи біопрепаратами. Розяснила, що метод, яким позивачі оприскують сади, зокрема, використання трактору без застосування вентилятора, але із розповсюдженням препаратів під тиском, відноситься до штангового методу. Окрім того, пояснила, що оприскування простроченими препаратами шкідливо впливає на екологію, а тому заборонено.

Свідок ОСОБА_13, який працює директором телерадіоорганізації «Сокиряни», пояснив, що впродовж тривалого періоду до нього звертались жителі станції «Сокиряни» стосовно обприскування саду, розташованого поряд із їхніми житловими будинками. Свідок двічі на запрошення ОСОБА_3 був присутній у 2017 році біля земельних ділянок позивачів та бачив, що місцеві жителі не перешкоджали проїзду трактора на територію саду, але для встановлення факту обприскування дерев викликали працівників поліції та державтослужби, з приводу чого поліцейські двічі складали відповідні протоколи. Також додав, що обприскування саду здійснювалось простроченими біопрепаратами, які були оглянуті в той день свідком.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які являються жителями станції «Сокиряни», повідомили, що відповідачі не перешкоджали ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснювати обприскування дерев шляхом блокування заїзду в сад, окрім того, позивачі постійно в будь-який час доби здійснюють обприскування садів вентиляторним способом. Свідки зауважили, що відповідачі та інші активні мешканці станції стояли на узбіччі дороги, не перешкоджаючи заїзду трактора на земельні ділянки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та намагалися умовити власників садів не обробляти сади шкідливими речовинами, при цьому, постійно викликали працівників поліції та інших контролюючих служб. Додали, що за останні роки значно погіршився стан здоровя жителів станції «Сокиряни», оскільки повітря дуже забруднене із-за обприскування дерев, яке систематично здійснюється позивачами.

23 травня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 усно заявив про зменшення позовних вимог в частині стягнення упущеної вигоди ОСОБА_6 із 320 тис. грн. до 80 тис. грн. з тих підстав, що остання являється власником лише 0,5 га земельної ділянки, а не 2,0 га, як зазначено в розрахунку завданої шкоди.

Пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач, крім прав та обовязків, визначених у ст. 43 цього Кодексу вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із ухвали Новодністровського міського суду Чернівецької області від 12.04.2018 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, 12.04.2018 року був крайній термін подання позивачем заяви про збільшення чи зменшення позовних вимог.

Окрім того, обставини, з приводу яких представник ОСОБА_1 заявив про зменшення позовних вимог, були відомі останньому ще на стадії подання позову до суду, що визнав сам представник позивача.

Таким чином, суд, керуючись ст. 49 ЦПК України, дійшов висновку про відмову у прийнятті усної заяви ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог ОСОБА_6 через подання такої заяви із пропущенням граничного строку її предявлення без поважних причин.

Суд, вислухавши думку учасників справи, їх доводи і заперечення, заслухавши покази свідків, пояснення спеціаліста, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги представника позивачів ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 15-17, 19-25, 27-29), ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належать на праві приватної власності земельні ділянки, розташовані в урочищі «Пасіка» у м. Сокиряни, Сокирянського району, Чернівецької області, призначені для ведення особистого селянського господарства, розміром 3,5 га, 1,5 га та 0,5 га відповідно.

В 2014 році на вищевказаних земельних ділянках позивачі здійснили посадку дерев яблунь, а саме, ОСОБА_4 здійснив посадку 38878 дерев, ОСОБА_5 1666 дерев, ОСОБА_6 2222 дерева.

Згідно із актом прийому-передачі біопрепаратів для обробки дерев яблуні від 28.04.2016 року, ОСОБА_7 передав ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наступні біопрепарати - Фітохелп в кількості 25 л, вартістю 6382,50 грн.; Бітоксибацилін-БТУ в кількості 144 л, вартістю 7956 грн., та Липосам в кількості 54 шт., вартістю 2019,60 грн., разом на загальну суму 16358,10 грн., з яких ОСОБА_4 заплатив 5201,83 грн., ОСОБА_5 2227 грн., а ОСОБА_6 2972 грн. (а.с. 41). При цьому, в судовому засіданні позивач ОСОБА_4 підтвердив, що позивачі придбали кожен із видів вищевказаних біопрепаратів відповідно до кількості дерев, які власники земельних ділянок бажали обробляти.

Судом встановлено, що відповідно до довідки та листа БТУ-Центр №121 від 13.02.2017 року (а.с. 33), каталогу біопрепаратів БТУ-Центр (а.с. 34-37), основними рекомендаціями щодо зберігання та застосування мікробних препаратів (а.с.38), сертифікатами №16-0140-03 від 16.12.2016 року (а.с.40, 48, 52, 56), підтвердженнями ПП «БТУ-Центр» №16-0140-03 від 22.03.2016 року (а.с. 40, 57), посвідчень про державну реєстрацію ПП «БТУ-Центр» серії А №03134 від 15.03.2012 року, серії А №04248 від 10.07.2014 року (а.с. 43, 45), висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-05/13184 від 22.02.2012 року, №05.03.02-05/111273 від 17.11.2011 року, №05.03.02-04/9210 від 26.02.2007 року (а.с. 44, 46-47), затвердженими списками продукції ПП «БТУ-Центр» (49-51, 53-55), Бітоксібацилін-БТУ, ФІТОХЕЛП, Липосам є біопрепаратами, які не відносяться до пестицидів чи інших особливо небезпечних отруйних речовин і мають гарантійний строк (строк зберігання) 6-12 місяців для Бітоксібацилін-БТУ, та 3 роки для ФІТОХЕЛП і Липосам.

19 липня 2016 року комісією в складі ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_6, ОСОБА_23 та ОСОБА_4 було складено акт обстеження багаторічних насаджень в урочищі «Пасіка» (а.с. 58) на площі 20 га, відповідно до якого зафіксовано та підтверджено позивачами, що придбані ними препарати в 2016 році мали термін дії до серпня 2016 року.

Згідно зі ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20.07.2017 року з урахуванням ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.05.2018 року про виправлення описки було встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 05.06.2016 року та 25.06.2016 року перешкоджали ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користуванні належних їм земельних ділянок.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 09.08.2017 року (а.с.95-97), ОСОБА_3 та ОСОБА_2, здійснюючи своє право на самозахист, блокували в 2016 році заїзд сільськогосподарської техніки на територію урочища «Пасіка», внаслідок чого органом досудового розслідування встановлено, що в їхніх діях відсутній склад злочину, передбачений ст. 356 КК України, натомість заявники (позивачі) порушували Державні санітарні правила при оприскуванні садів.

Відповідно до листів начальника Сокирянського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_24 від 20.07.2017 року №4734/123/44/01, від 22.05.2017 року №3393/123/44/01-17, від 22.05.2017 року №3291/123/44/01-17, від 24.04.2017 року №2572/123/44/01-17, від 07.05.2017 року №3190/123/44/01/2017 (а.с. 104, 108, 109, 116, 119) органами Національної поліції зафіксовано, що оприскування садів здійснювалось ОСОБА_5 17.07.2017 року вентиляторним методом, 21.05.2017 року ОСОБА_4 трактором поливним методом, ОСОБА_25 19.05.2017 року ранцевим методом, ОСОБА_6 04.04.2017 року ранцевим методом, що в свою чергу, з огляду на пояснення позивача ОСОБА_4 щодо постійної одночасної обробки садів всіма позивачами, спростовує твердження останнього та покази свідка ОСОБА_11 про здійснення обробки садів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 лише одноразово у 2017 році без застосування вентиляторного методу.

Положеннями ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачі та їх представник не надали належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження перешкоджання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у використанні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належних їх земельних ділянок в урочищі «Пасіка», що знаходяться в м. Сокиряни, протягом 2016-2017 років, окрім 05.06.2016 року та 25.06.2016 року, а також на підтвердження придбання позивачами біопрепаратів для здійснення обробки садів у 2017 році. Окрім того, слід зауважити, що оцінка таким перешкоджанням в червні 2016 року була надана органом досудового розслідування в постанові про закриття кримінального провадження від 09.08.2017, яка позивачами оскаржена не була, відповідно до якої відповідачі діяли правомірно, захищаючи свої конституційні права.

Покази свідка ОСОБА_11, а також доводи позивачів про чинення їм перешкод спростовуються листами начальника Сокирянського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області, показами свідків ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_12, які показали, що відповідачі не заважали заїзду трактора на території садів, а лише просили водія не кропити дерева, оскільки це шкодить здоровю людей та екології. Натомість, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не дивлячись на прохання жителів станції «Сокиряни», продовжували в 20162018 роках здійснювати обробку дерев за допомогою трактора. Окрім того, свідок ОСОБА_11 не зміг назвати точні дати здійснення перешкод власникам земельних ділянок та зауважив, що всі випадки перешкоджань відбувались не лише за участю відповідачів, але й інших осіб.

Разом з тим, суд вважає, що акт обстеження багаторічних насаджень в урочищі «Пасіка» (а.с. 58) є неналежним, недопустимим і недостовірним доказом наявності фактів перешкоджання відповідачами у використанні позивачами їх земельних ділянок, оскільки даний письмовий документ не містить конкретних дат, кількості та прізвищ осіб, які чинили перешкоди власникам земельних ділянок. Окрім того, депутатами Сокирянської міської ради, начальником відділу АПК Сокирянської РДА, державним інспектором Держпродспоживчслужби нагляду та контролю за засобами захисту рослин, завідуючим сектором праці управління соціального захисту населення Сокирянської РДА та власниками земельних ділянок було зроблено висновок про наявність захворювання дерев та їх причини на основі власних припущень з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких даних про наявність спеціальних знань та фаховість членів вищевказаної комісії.

При цьому, надані відповідачами докази на спростування доводів протилежної сторони, а саме, листи начальника Сокирянського ВП КПВ ГУНП в Чернівецькій області від 29.06.2017 року №4349/123/44/01-17, від 06.06.2017 року №3679/123/44/01-17, від 29.05.2017 року №3500/123/44/01-17, від 13.05.2017 року №3247/123/44/01-17, від 19.06.2017 року №4074/123/44/01-17, від 15.05.2017 року №3098/123/44/01-17, від 24.04.2017 року №2586/123/44/01-17, від 24.04.2017 року №2578/123/44/01-17, від 24.04.2017 року №2577/123/44/01-17 (а.с.105-107, 110-115), акт перевірки дотримання санітарного законодавства від 15.08.2017 року (а.с. 117), лист Головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області від 08.08.2017 року №24-01/0741 (а.с.120-121), лист Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (а.с.122-123), лист Головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області від 13.10.2016 року №24-01-5/1223 (а.с.162), лист Сокирянської міської ради Чернівецької області від 09.07.2015 року №01-07/801 (а.с.163), лист Головного управління Держсанепідемслужби у Чернівецькій області від 09.07.2015 року №02-01/2563 (а.с. 164), заява та звернення ОСОБА_2 від 30.08.2017 року (а.с. 165-166), розяснення Міністерства аграрної політики та продовольства України від 20.04.2017 року №37-20-11/10404 (а.с. 167), на думку суду, в розумінні ст. 77 ЦПК України є неналежними доказами на підтвердження обробки садів саме позивачами, оскільки мають або деперсоніфікований характер, або стосуються інших осіб.

Відповідно до ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обовязок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Оскільки позивачі не надали суду доказів на підтвердження фактів перешкоджання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 позивачам у здійсненні ними обробки садів у 2017 році і 9 разів у 2016 році (не враховуючи 05.06.2016 року та 25.06.2016 року), і з огляду на те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважають втрату у 2017 році врожаю наслідком протиправних дій відповідачів у 2017 та 2016 роках, а не лише 05.06.2016 року і 25.06.2016 року, суд дійшов висновку, що в діях відповідачів відсутній такий елемент цивільно-правової відповідальності як протиправна поведінка. При цьому, відсутність даної складової правопорушення не дає суду можливості встановити причинно-наслідковий зв'язок із негативним наслідком для позивачів.

Слід зауважити також, що суд критично оцінює Довідку-Висновок фітосанітарного стану насаджень яблуні на земельній ділянці площею 8 га в урочищі «Пасіка» м. Сокиряни від 04.08.2017 року, надану заступником директора з наукової роботи Придністровської дослідної станції садівництва ІС НААН ОСОБА_9 (а.с. 59-61), так як остання, надаючи пояснення в судовому засіданні як спеціаліст, вказала, що на урожайність садів впливає не лише їх обробка пестицидами чи біопрепаратами, але і спосіб, систематичність, час їх застосування, погодні умови, якість препаратів, зокрема, їх термін дії, дотримання інструкції тощо. Тобто наданий спеціалістом розрахунок врожайності є досить умовним та приблизним і не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на підтвердження ОСОБА_9 того факту, що в 2016-2017 році були несприятливі погодні умови (град, засуха, заморозки тощо), які беззаперечно впливали на урожайність садів, що спеціалістом в Довідці-Висновку враховано не було. Окрім того, ОСОБА_9 додала, що висновки були зроблені на основі даних про 5-річний строк посадки садів. Натомість представник позивачів ОСОБА_1 в позовній заяві та сам позивач ОСОБА_4 визнав, що на момент оцінки фахівцем врожайності на серпень 2017 року сади мали 3,5 років посадки, а відтак, як зазначила спеціаліст ОСОБА_9, розмір урожайності при віці садів 3,5 років є значно меншим. При цьому, ОСОБА_9 підтвердила, що, складаючи Довідку-Висновок фітосанітарного стану насаджень яблуні на земельній ділянці площею 8 га в урочищі «Пасіка» м. Сокиряни від 04.08.2017 року, заступник директора станції не враховувала спосіб, систематичність, час їх застосування, якість препаратів, зокрема, їх термін дії, дотримання інструкції тощо, презюмуючи дотримання позивачами при обробці даних умов.

За таких обставин, суд вважає, з урахуванням вищенаведених висновків, що позивачі не довели, окрім іншого, також розміру негативних наслідків від перешкоджань у використанні земельних ділянок, а тому дані позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про зобовязання відповідачів не чинити перешкод позивачам у користуванні належних їх земельних ділянок, то слід зауважити наступне.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вказані положення закріплені також у ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина 1 ст. 321 та ст. 391 ЦК України визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

За правилами ч. 1-3 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом 33, 36 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року розяснено, що, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. За змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

За правилами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться вплив на порушника.

Аналіз вищенаведених положень цивільного та земельного законодавства дає суду підстави стверджувати про те, що певні способи захисту застосовуються за фактом порушення прав власника чи землекористувача і, за відсутності триваючого чи системного характеру правопорушення, такий спосіб захисту не може проявлятись у зобовязанні від утриманні вчинення дій в майбутньому.

Як було встановлено вище судом із показів свідків та письмових листів начальника Сокирянського СВ КВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_24, власники земельних ділянок безперешкодно і неодноразово здійснювали оприскування власних садів у 2016, 2017 та 2018 роках, при цьому позивачами не доведено, що відповідачі з 26.06.2016 року по сьогоднішній день чинять ОСОБА_4, ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 перешкоди у користуванні належних їм земельних ділянок, а відтак відсутні будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність небезпеки порушення прав позивачів зі сторони відповідачів.

Оскільки усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом зобовязання відповідачів не чинити перешкод позивачам в проїзді трактора з сільськогосподарським причепним та навісним обладнанням до належних ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельних ділянок в урочищі «Пасіка», розташованого у м. Сокиряни, для здійснення обробки і обприскування саду, є вимогою на майбутнє і не повязана із конкретним (триваючим чи системним) порушенням прав позивачів, дана позовна вимога є передчасною і не підлягає задоволенню, оскільки не спрямована на відновлення саме порушених прав позивачів.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 17-19, 49, 76-82, 89, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті усної заяви представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_6 про зменшення розміру позовних вимог.

В задоволенні позовної заяви представника позивачів ОСОБА_1 в інтересах позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та стягнення майнової шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ