АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2018 року м. Херсон

справа № 653/3349/16-ц

провадження №22-ц/791/484/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 26 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 до виконкому Привільненської сільської ради Генічеського району, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, визнання поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5,

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, вимоги якого у ході розгляду справи уточнила та остаточно просила визнати за нею у порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 8,02 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка належала на підставі державного акту права власності на земельну ділянку серія ЯБ №080297 ОСОБА_5, померлого 02 березня 2007 року, визнати поважною причиною пропущення нею шестимісячного строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 02 березня 2007 року.

Позовна заява мотивована тим, 02 березня 2007 року помер її батько ОСОБА_5. Їй було відомо, що після батька спадкове майно не залишилось. На початку 2016 року позивач дізналась, що у батька було право на одержання земельної частки(паю) з земель колишнього ВАТ «Сиваське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області. При зверненні до відділу Держгеокадастру у Генічеському районі їй було надано копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №080297 на ім'я батька. Через відсутність оригіналу державного акту державним нотаріусом їй було відмовлено у прийнятті заяви для оформлення спадщини.

Зазначила, що нею пропущено строк для прийняття спадщини після смерті батька через необізнаність існування спадщини та відсутність правоустановчих документів.

Ухвалою суду від 21 квітня 2017 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2017 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зазначаючи, що судом неправильно встановлені обставини справи, суд не надав оцінки наданим доказам, обставинам втрати правовстановлюючого документа державного акту на право власності на земельну ділянку. Заявлені нею позовні вимоги обґрунтовано втратою правовстановлюючого документа, а тому її право на спадщину підлягає судовому захисту на підставі вимог ст.392 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із пунктом восьмим Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, в межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває Херсонський міський суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивовано тим, що позивач вчасно звернулася до нотаріуса, відмова якого у видачі свідоцтва про право на спадщину відсутня, а отже відсутній спір. Також, втрата правовстановлюючого документа повинна перевірятися нотаріусом у всіх спадкоємців.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_5, який помер 02.03.2007 року / а.с.7-9/.

З копії матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_5 за життя, 22 вересня 1999 року склав заповіт, яким все належне йому до дня смерті майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось, заповів ОСОБА_4, яка в установлений законом час, 02.08.2007 року, звернулася до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину домоволодіння та на прості іменні акції, грошові кошти в банку. Також в заяві до державної нотаріальної контори від 16.01.2008 року, ОСОБА_4 зазначила про прийняття всього спадкового майна, на що спадкодавець за законом мав право і що належало йому на момент смерті.

Також з копії матеріалів спадкової справи вбачається, що до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини 23 08.2007 року звернулася ОСОБА_6. Державний нотаріус листом отриманим ОСОБА_2 повідомив її про необхідність надання документів для виділення обовязкової частки у спадщини, у звязку з тим, що був складений заповіт на користь іншої особи. Зазначене свідчить про своєчасне звернення позивачки до нотаріальної контори.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Наявність заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, звернення цієї особи в установленому законом порядку до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, унеможливлює успадкування земельної ділянки ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про наявність у позивачки права власності на земельну ділянку в порядку спадкування у разі втрати документа, який засвідчує право власності спадкодавця за вищевикладених обставин колегією суддів не можуть бути прийняти до уваги.

Проте, відмовляючи в задоволенні позову через відсутність спору, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Оскільки право позивачки на спадщину оспорюється і навіть у разі доведення того, що позивачка не пропустила строк для прийняття спадщини, але для позивачки є невизначеність у правах і обов'язках сторін, це не дає підстав суду стверджувати про відсутність спору у справі.

Отже, у задоволенні позову суд першої інстанції повинен був відмовити не у звязку з відсутністю спору, а з у рахуванням досліджених доказів, в тому числі спадкової справи, необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково у звязку з чим рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити за необгрнутованістю.

Керуючись ст.ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2017 року, скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити за необґрунтованістю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

ОСОБА_1

Повний текст судового рішення виготовлено 24 травня 2018 року

Суддя І.В. Склярська