Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 200/17580/17

провадження № 61-19012св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

позивач - публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Холдинг Донбасхліб», товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібозавод Салтівський», товариство з обмеженою відповідальністю «Київ РесурсГруп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Холдинг Донбасхліб», яка підписана представником Лазаревою Людмилою Леонідівною, на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року у складі судді Шевцової Т. В. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року у складі суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Хлібінвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Холдинг Донбасхліб» (далі - ТОВ «Холдинг Донбасхліб»), товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібозавод Салтівський», товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Ресурс Груп», про стягнення заборгованості.

У листопаді 2017 року ТОВ «Холдинг Донбасхліб» подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року про відкриття провадження.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Холдинг Донбасхліб» відхилено, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року про відкриття провадження залишено без змін.

Апеляційний суд зробив висновок, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження постановлена з урахуванням реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_6, який зареєстрований у Бабушкінському районі м. Дніпро.

У квітні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Холдинг Донбасхліб» подало касаційну скаргу, підписану представником Лазаревою Л. Л., у якій просило скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року і передати справу № 200/17580/17 на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва. Посилалось на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

На обґрунтування касаційної скарги вказувало на те, що оскільки при забезпеченні повернення боргу відразу декількома поручителями між ними не виникає солідарного зобов'язання, тому кредитор повинен звертатись із позовом про стягнення боргу до кожного із них окремо. Оскільки ОСОБА_5 зареєстрований у АДРЕСА_1 то з урахуванням вимог статті 109 ЦПК України цей позов підлягає пред'явленню до Шевченківського районного суду м. Києва. Крім того, позивачем не сплачено судовий збір у розмірі 12 000 000 грн, незважаючи на це судом першої інстанції було відкрито провадження у справі.

У травні 2018 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» подало відзив на касаційну скаргу, підписаного представником Гладієм О. В., у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін. Вказувало, що судом першої інстанції правильно визначено предметну та територіальну підсудність та правильно застосовано положення статті 122 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення до суду).

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення до суду першої інстанції) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно частини першої статті 113 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення до суду першої інстанції) позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 (відповідач по справі) має зареєстроване місце проживання у Бабушкінському районі м. Дніпро, а тому при відкритті провадження у справі суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, зробив правильний висновок, що позовна заява ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» подана до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із дотриманням правил територіальної підсудності.

Колегія суддів відхиляє аргумент товариства з обмеженою відповідальністю «Холдинг Донбасхліб», що позивачем не сплачено судовий збір у розмірі 12 000 000 грн, і незважаючи на це судом першої інстанції було відкрито провадження у справі. Тлумачення як пункту 5 частини першої статті 293 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), так і пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України (у редакції, чинній на ухвалення постанови апеляційним судом) дозволяє зробити висновок, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження може бути оскаржена тільки з підстав недотримання правил підсудності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені рішення постановлені без додержанням норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені ухвалу та постанову без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 410, 416 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Холдинг Донбасхліб», яка підписана представником Лазаревою Людмилою Леонідівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В.І. Журавель