П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області у складі :

головуючого - Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року в справі № 562/2276/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, ухваленого під головуванням судді Кушніра О.Г., в приміщенні Здолбунівського районного суду Рівненської області,

В С Т А Н О В И В :

26 червня 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в Здолбунівський районний суд Рівненської області з позовною заявою, в якій вказував, що 24.09.2010 року ОСОБА_2 було підписано заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку і письмово підтверджено свою згоду із тим, що дана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджені наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті позивача, складають договір, а також було відкрито дебетовий рахунок і видано дебетову картку.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/346/2018 Головуючий у 1 інстанції : Кушнір О.Г.

Доповідач : Григоренко М.П.

В межах дії вищевказаного договору, 25 березня 2013 року ОСОБА_2 було видано кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду», з терміном дії до вересня 2016 року та встановлено на неї кредитний ліміт, в розмірі 3200 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Через неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по договору, у останнього утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 28.02.2017 року, становить 36601,36 грн., яка складається : 3059,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 28130,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3193,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 - штраф (фіксована частина); 1719,11 грн. - штраф (процентна складова), а тому позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь вказану заборгованість.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором №б/н від 24 вересня 2010 року в сумі 36601 грн. 36 коп., а також 1600 грн. 00 коп. судових витрат.

Вважаючи вказане судове рішення незаконним, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до нього, оскільки 24.09.2010 року між ним та позивачем було укладено договір лише щодо відкриття йому дебетового рахунку, а будь-які належні докази та допустимі докази, які б безперечно свідчили про отримання ним у 2013 році кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» і укладення з ним з даного приводу відповідного договору, в матеріалах справи відсутні.

В анкеті-заяві відсутні дані, що він отримав Пам'ятку клієнта Тарифи, що містить основні умови обслуговування та кредитування.

Укладений між ним та позивачем договору від 24.09.2010 року не може бути пролонгований в односторонньому порядку з відкриттям кредитної лінії, оскільки договір на дію кредитної платіжної картки істотно відрізняється від умов договору на дію дебетової особистої картки і містить в собі додаткові зобов'язання позичальника: - повернення кредиту, - сплата процентів за користування кредитом, - сплата пені та комісії, - сплата штрафів.

Крім того, суд помилково вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, мотивуючи це тим, що останнє погашення заборгованості відповідачем здійснено 21.06.2014 року та 28.04.2015 року, але це не відповідає дійсності, оскільки це були операції банку по погашенню заборгованості і ОСОБА_2 не має до них ніякого відношення. Останнє погашення заборгованості відповідачем здійснено 19.11.2013 року шляхом переказу грошових коштів в сумі 300 грн. відповідно до наданих позивачем: виписки з банківського рахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі відповідача; виписки з банківського рахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.09.2010 року.

Позивач дізнався про порушення свого права 10.02.2014 року, коли позивач вперше здійснив автоматичне погашення заборгованості в сумі 0,38 грн., а дія картки закінчилась у вересні 2016 року, хоча позивачем таких доказів не надано, надалі такі операції повторювались неодноразово.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та пропуском строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційну скаргу залишити її без задоволення.

В ході апеляційного розгляду представник позивач Мазурок А.А. заявив, що у даній цивільній справі містяться достатні докази, які вказують на те, що в межах укладеного 24.09.2010 року із відповідачем договору про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку 25 березня 2013 року ОСОБА_2 було видано кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду», з терміном дії до вересня 2016 року та встановлено на неї кредитний ліміт, в розмірі 3200 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, по якій у останнього утворилась заборгованість.

При цьому, в ході апеляційного розгляду представником ПАТ КБ "ПриватБанк" було подано уточнений розрахунок заборгованості відповідача по кредитному рахунку, відповідно до якого розмір цієї заборгованості, станом на 28.02.2017 року, становить 6747 грн. 52 коп., а не 36601,36 грн., як це було помилково вказано із самого початку у позовній заяві, яка складається :

3059 грн.02 коп. - заборгованість за тілом кредиту;

2488 грн. 50 коп.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

1200 грн. - заборгованість за пенею та комісією, у зв'язку із чим сторона позивача вважала, що саме такий розмір заборгованості підлягає стягненню із відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" і по якій строк позовної давності не є пропущеним.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Розглядаючи дану справу по суті, судом першої інстанції було встановлено, що 24.09.2010 року ОСОБА_2 було підписано заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку і письмово підтверджено свою згоду із тим, що дана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджені наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті позивача, складають договір, а також було відкрито дебетовий рахунок і видано дебетову картку.

В межах дії вищевказаного договору, 25 березня 2013 року ОСОБА_2 було видано кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду», з терміном дії до вересня 2016 року та встановлено на неї кредитний ліміт, в розмірі 3200 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Через неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по договору, у останнього утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 28.02.2017 року, становить 36601,36 грн., яка складається : 3059,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 28130,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3193,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 - штраф (фіксована частина); 1719,11 грн. - штраф (процентна складова),

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 у повному обсязі, суд першої інстанції вважав встановленими належними та допустимими доказами факт отримання останнім 25 березня 2013 року кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», користування нею та виникнення по ній заборгованості у відповідача, в загальному розмірі 36601,36 грн., станом на 28.02.2017 року.

Колегія суддів повністю погоджується із даними висновками суду першої інстанції, окрім визначеного розміру заборгованості, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача станом на 28.02.2017 року, оскільки сукупність наявних в матеріалах справи даних свідчить про те, що ОСОБА_2 25 березня 2013 року дійсно було отримано кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду» і останній нею активно користувався.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення в цій частині, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань, які вказані у запереченнях на позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою.

З наявної у справі фотографії (а.с.65 ) вбачається, що відповідача було сфотографовано саме із кредитною карткою «Універсальна 55 днів пільгового періоду», а не з будь-якою іншою банківською карткою, а з виписки по рахунку кредитної картки видно, що 13 грудня 2013 року з цієї картки було здійснено поповнення рахунку мобільного телефону номер якого збігається із номером телефону, який ОСОБА_2 зазначив у своїй заяві-анкеті.

Всі ці обставини в їх сукупності дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_2 отримував кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду» .

Частиною 1 і 2 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до п.2.1.1.5.5 погоджених сторонами Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

В той же час, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не в достатній мірі перевірив правильність наданого ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунку розміру заборгованості відповідача станом на 28.02.2017 року, оскільки із цього розрахунку вбачається, що позивачем здійснювалось нараховування процентів не тільки на тіло кредиту, а й на проценти, які не були своєчасно погашені позичальником, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, у зв'язку із чим оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню, через неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, з ухваленням нового рішення.

З наданого в ході апеляційного розгляду стороною позивача уточненого розрахунку заборгованості, видно, що станом на 28.02.2017 року, відповідач має кредитну заборгованість, в розмірі 6747 грн. 52 коп., яка складається :

3059 грн.02 коп. - заборгованість за тілом кредиту;

2488 грн. 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

1200 грн. - пеня.

Апеляційний суд вважає, що цей розрахунок є вірним, оскільки він узгоджується із іншими матеріалами справи, а тому заявлений ПАТ КБ "ПриватБанк" позов до ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення із останнього на користь позивача заборгованості в розмірі, відповідно до вищевказаного уточненого розрахунку.

Заява ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності до цього розміру заборгованості, яка утворилась станом на 28.02.2017 року, не підлягає задоволенню, оскільки ця заборгованість утворилась в межах трирічного строку позовної давності перед зверненням позивача до суду із своїм позовом, а розмір пені визначено останнім лише в межах річного строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

З висловлено у постанові Верховного Суду України постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Строк дії отриманої відповідачем кредитної картки установлений «вересень 2016 року», останнє погашення заборгованості відповідачем здійснено 21 червня 2014 року та 28 квітня 2015 року шляхом переводу коштів між рахунками, а позивач до суду звернувся 21 червня 2017 року, тобто в межах трирічного строку.

Згідно частини 1 та 2 статті 376 ЦПК України однією із підстав для повного або часткового скасування судом апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 24.09.2010 року, розмір якої, станом на 28.02.2017 року, становить 6747 грн. 52 коп. і яка складається з:

3059 грн.02 коп. - заборгованість за тілом кредиту;

2488 грн. 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

1200 грн. - пеня.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1341 грн. 07 коп., в рахунок відшкодування судових витрат, пов'язаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину, з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29.05.2018 року.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко.

С.С. Шимків