Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 716/49/16-ц

провадження № 61-9454св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ПророкаВ. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 квітня 2016 року в складі судді Пухарєвої О. В. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року в складі колегії суддів: Одинака О. О., Кулянди М. І., Перепелюк Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «ЛК «Ваш Авто»), ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсного правочину.

Позовна заява мотивована тим, що із серпня 2015 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_6

У листопаді 2015 року їй стало відомо про те, що 26 жовтня 2015 року між ТОВ «ЛК «Ваш Авто» та її чоловіком ОСОБА_6 укладено договір фінансового лізингу, метою якого було отримання останнім трактора марки МТЗ. Загальна вартість предмета лізингу становила 20 920,50 дол. США, що на момент підписання договору еквівалентно 500 000,00 грн.

На виконання цього договору ОСОБА_6 вніс на рахунок ТОВ «ЛК «Ваш Авто» перший лізинговий платіж в сумі 50 000,00 грн. Фактично ці кошти є спільним майном подружжя, про намір придбати зазначений трактор чи укласти цей договір вона не знала.

Позивач вважала, що договір фінансового лізингу є недійсним, оскільки в момент вчинення цього правочину не були додержані вимоги, встановлені статтею 203 ЦК України, в частині відповідності договору статтям 533, 647 ЦК України, крім цього, договір не був вчинений у формі, встановленій законом.

Вважала, що предмет лізингу є цінним майном, договір на таку значну суму не міг укладатися без її відома (письмового повідомлення про факт укладання договору з її чоловіком) та її письмової згоди відповідно до частини третьої статті 65 СК України. Також вважала, що умови договору є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворився дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду її як співвласника грошових коштів, витрачених на укладення цього договору, що свідчить про необхідність визнання його недійсним відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила визнати недійсним договір фінансового лізингу від 26 жовтня 2015 року № 001693, укладений між ТОВ «ЛК «Ваш Авто» та ОСОБА_6, застосувати реституцію і зобов'язати ТОВ «ЛК «Ваш Авто» повернути їй 50 000,00 грн.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано нікчемним договір фінансового лізингу від 26 жовтня 2015 року № 001693, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «ЛК «Ваш Авто». У решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір фінансового лізингу нотаріально не посвідчений, а тому є нікчемним. ОСОБА_4 не знала, що її чоловік 26 жовтня 2015 року уклав договір фінансового лізингу з ТОВ «ЛК «Ваш Авто», тому в момент підписання договору згоди на його укладення не надавала.

У частині відмови в позові рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 не є стороною договору.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та надав їм належну правову оцінку.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «ЛК «Ваш Авто» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

У вересні 2016 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу ТОВ «ЛК «Ваш Авто» відхилити.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що 26 жовтня 2015 року між ТОВ «ЛК «Ваш Авто» та ОСОБА_6 укладено договір фінансового лізингу, метою якого було отримання трактора марки МТЗ. Загальна вартість предмета лізингу складала 20 920,50 дол. США, що на момент підписання договору еквівалентно 500 000,00 грн.

На виконання зазначеного договору ОСОБА_6 вніс на рахунок ТОВ «ЛК «Ваш Авто» перший лізинговий платіж в сумі 50 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Статтею 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з частинами першою, другою статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до частини п'ятої статті 216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Оскільки стороною правочину, який судом визнано нікчемним, ОСОБА_4 не є, ОСОБА_6 не позбавлений права звернутися до суду з позовом до ТОВ «ЛК «Ваш Авто» про повернення першого лізингового платежу в сумі 50 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Суд установив, що 8 вересня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_6 та ТОВ «Ваш Авто» уклали договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого ТОВ «Ваш Авто» взяло на себе зобов'язання придбати у власність трактор марки МТЗ та передати предмет лізингу у користування ОСОБА_6 на строк та умовах, передбачених договором.

26 жовтня 2015 року на виконання зазначеного договору ОСОБА_6 сплатив ТОВ «Ваш Авто» адміністративний платіж в сумі 50 000,00 грн.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що договір фінансового лізингу від 26 жовтня 2015 року нотаріально не посвідчений, тому є нікчемний.

Доводи касаційної скарги про те, що договір фінансового лізингу не потребує нотаріального посвідчення є безпідставними з огляду на те, що цей договір за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відповідно до статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 16 грудня 2015 року справі № 6-2766цс15.

Судом правильно встановлено, що договір фінансового лізингу нотаріально посвідчено не було.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» залишити без задоволення.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик