Справа № 653/391/18
Провадження № 2/653/581/18
РІШЕННЯ

іменем України

17 травня 2018 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Митрохіної К.В.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 січня 2015 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонської області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне проживання не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю, постійних сварок. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2017 року. А тому вважає, що примирення між ними не можливо, просить суд шлюб з відповідачкою розірвати.

Позивач у судовому засіданні просить шлюб із відповідачкою розірвати, оскільки примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просить розірвати шлюб із позивачем, оскільки примирення між ними не можливо.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 10 січня 2015 року який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонської області, актовий запис № 3 (а.с. 3).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.4). Спору про місце проживання дитини не має.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як сторони сімейні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного. Примирення між сторонами неможливо.

Керуючись ст.ст. 200, 259,263, 264,265 ЦПК України, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 10 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонської області, актовий запис № 3 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова