Справа № 749/679/17
Номер провадження 2/749/69/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2018 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Чигвінцева М.С.

за участі секретаря Скорої Л.О.

представника позивача - відповідача ОСОБА_1

представника відповідача позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Сновськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зустрічний позов ОСОБА_4, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Сновської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про вселення у житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним.

Позивач є власником житлового будинку за адресою: м. Сновськ, вул.. Лермонтова 80, Сновського району Чернігівської області.

21.03.2011 року позивач як власник житлового будинку прописала в ньому ОСОБА_4 яка є її донькою, а 28.11.2014 року її сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу прописки відповідач в неї не проживала, тому що навчалася в Замглайському профтехучилищі на кондитера повара. По закінченню навчання в 2012 році поїхала працювати в м. Мена на консервний завод, звідки звільнилася так як була вагітна. За направленням соціальної служби народжувала дитину в м. Чернігів де проживала протягом року, але за погану поведінку її попросили звідти зїхати. Тому вона приїхала та поселилася в с. Сновське, вул.. Садова 7 Сновського району Чернігівської області. Цей будинок належить матері позивачки. За останній час стосунки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дуже погані. Вона постійно погрожує по телефону, вимагає гроші, каже всякі неприємні речі, веде аморальний спосіб життя. Позивач є інвалідом 3 групи, має невелику пенсію, якої їй не вистачає навіть на ліки. Вона почуває себе дуже погано і фізично не може себе доглянути, тому їй дозволили мати опікуна, який доглядає за нею. Донька позивачки зовсім ніколи не допомагає.

ОСОБА_5 був прописаний позивачем 16.04.2013 року так як мав бажання працевлаштуватися в м. Сновськ, але роботи він так і не знайшов, тому повернувся в тому ж році до своєї матері в с. Годовичі, Турійського району Волинської області. З того часу він не повертався і добровільно сам не виписався.

Зараз в позивача виникла необхідність продати житловий будинок, але перешкодою в продажу нерухомості є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які прописані в будинку, але вже тривалий час в ньому не проживають. Між позивачем та відповідачами відсутній договір найму житлового будинку.

На підставі вищевикладеного просить визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: м. Сновськ, вул.. Лермонтова 80, Чернігівської області.

В матеріалах справи міститься зустрічна позовна заява від 30.08.2017 року від ОСОБА_4 про вселення у вищевказаний житловий будинок з наступних підстав.

ОСОБА_4 є рідною дочкою відповідачки, народилася та проживала в належному їй на праві власності житловому будинку, розташованому за адресою: м. Сновськ Чернігівської бласті, вул. Лермонтова, 80.

Під час спільного проживання відповідачка зловживала спиртними напоями, і неналежно виконувала свої батьківські обовязки по догляду за нею як дитиною, тому рішенням суду вона була позбавлена батьківських прав стосовно доньки, але згодом була поновлена в батьківських правах.

ОСОБА_4 тимчасово не проживала в будинку відповідачки, коли навчалася в училищі та знаходилась в центрі реабілітації, куди була поміщена соціальними службами. Але 25 березня 2011 року, вже будучи повнолітньою, зареєструвалася за вищевказаною адресою та проживала в будинку відповідачки як член сімї.

Згодом вона народила дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який також проживав в цьому будинку, але без реєстрації, оскільки відповідачка не хотіла його реєструвати.

18 листопада 2014 року ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_8, який був зареєстрований в будинку матері 28.11.2014 року.

Деякий час після поновлення відповідачки в батьківських правах вона вела нормальний спосіб життя, не зловживала спиртними напоями, але згодом повернулася до старого, стала випивати, скандалити. Вона постійно виганяла ОСОБА_4 з будинку, вчинялабезпричинні сварки. Мати постійно знущалася над нею, не давала їсти, не дозволяласпати на ліжку. ОСОБА_4 будучи вагітною, спала на підлозі. Жити з нею стало неможливо. В 2014 році позивач ОСОБА_4 з малолітніми дітьми вигнала з будинку та запропонувала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку її матері, та бабусі ОСОБА_4, яка померла. Вона вимушена була погодитися на тимчасове проживання в селі.

ОСОБА_4 мати одиначка. Жити в селі з двома малолітніми дітьми дуже важко. Відсутні будь-які зручності. Треба заготовлювати дрова, опалювати будинок, носити з криниці воду. Окрім того, жодних прав на цей будинок вона не має, як і не має будь-якого іншого житла.

ОСОБА_4 весь час просила матір дозволити їй жити з дітьми за місцем реєстрації, проте вона відмовляла їй. В своєму позові мати вказує, що вона постійно погрожує, веде аморальний спосіб життя. Але це скоріше стосується матері. Жодного разу вона їй не погрожувала, а лише періодично просила впустити жити в будинок. Це мати постійно телефонує, вчиняє сварки, погрожує.

Мати фактично позбавила відповідача можливості користуватися житлом і вона вимушена була оселитися у будинок № 7 по вул. Садовій в с. Сновське.

З вимогами позивача відповідач не згодна, оскільки у відповідності з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника будинку втрачає право на користування його житлом лише в разі, якщо він не проживав у житловому будинку понад один рік без поважних причин.

На підставі вищевикладеного просить прийняти позов до спільного розгляду в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та вселити її разом з дітьми у житловий будинок № 80 по вул. Лермонтова в м. Сновськ.

Представник позивача відповідача в судовому засіданні просив позов ОСОБА_3 задовольнити з підстав викладених в ньому, а в зустрічному позові ОСОБА_4 відмовити.

Представник відповідача - позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги ОСОБА_4 про вселення її разом з дітьми у житловий будинок № 80 по вул. Лермонтова в м. Сновськ. Пояснив, що ОСОБА_4 під тиском та погрозами ОСОБА_3 було знято з реєстрації 15.02.2018 року з житлового будинку № 80 по вул. Лермонтова в м. Сновськ.

Представник Служби у справах дітей Сновської районної державної адміністрації в судовому засіданні відсутній. Надали заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно копії витягу № 17213410 про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП « Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, власником житлового будинку за адресою: м. Щорс, вул.. Лермонтова 80, Чернігівської області є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу. ( а.с. 15).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І ЕЛ № 134004 від 09.04.2013 року матірю ОСОБА_9 є ОСОБА_4. ( а.с. 37).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І ЕЛ № 162279 від 25.11.2014 року матірю ОСОБА_6 є ОСОБА_4. ( а.с. 38).

Відповідно до довідки Щорського РС УДМС України в Чернігівській області від 28.11.2014 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 25.03.2011 року було зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.( а.с. 39).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І ЕЛ № 314078 від 19.08.1997 року матірю ОСОБА_4 є ОСОБА_3. ( а.с. 41).

В матеріалах справи міститься копія домової книги, згідно якої зареєстровано місце проживання ОСОБА_5 з 16.04.2013 року за адресою: м. Щорс, вул.. Лермонтова 80, Чернігівської області. ОСОБА_4 15.02.2018 року знята з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до характеристики Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області від 23.06.2017 року № 124, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, але фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7. Має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9. Громадського порядку не порушує, письмових скарг до Сновської міської ради с. Сновське за відповідний період не надходило. ( а.с. 46).

В матеріалах справи міститься відзив представника відповідача позивача на позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно якого просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки останньою не надано жодних доказів на підтвердження обставин передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК. Також надав заяву про уточнення зустрічного позову про вселення у житловий будинок за адресою: м. Сновськ, вул.. Лермонтова 80, Чернігівської області та просить вселити ОСОБА_4 з її дітьми- Силенок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_11 в житловий будинок за адресою: м. Сновськ, вул.. Лермонтова 80, Чернігівської області. В решті позовні вимоги залишити без змін.( а.с. 94,95).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І ЕЛ № 202824 від 20.11.2017 року матірю ОСОБА_11 є ОСОБА_4. ( а.с. 96).

В судовому засіданні ОСОБА_3 було заявлено клопотання про відмову від адвокатів ОСОБА_12, ОСОБА_13 які представляли її інтереси в судовому засіданні при вирішенні даної справи. Між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 1/19 від 27.02.2018 року.

В матеріалах справи міститься пояснення ОСОБА_3 щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_4, згідно якої просить відмовити останній щодо вселення ОСОБА_4 разом з дітьми у житловий будинок № 80 по вул. Лермонтова в м. Сновськ. Згідно якого ОСОБА_3 є носієм вірусного гепатиту С, що створює загрозу малолітнім дітям та відповідачам.

Згідно копії виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3, 27.11.1972 року, остання є носієм вірусного гепатиту С.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 3 ст. 41, ч. 2 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391, 386 ЦК, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Крім того, у відповідності до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково, а саме визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: м. Сновськ, вул.. Лермонтова 80, Чернігівської області. Щодо позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: м. Сновськ, вул.. Лермонтова 80, Чернігівської області необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_4 15.02.2018 року знято з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, а тому немає необхідності визнавати останню такою, що втратила право на користування оспорюваним житловим будинком.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 щодо вселення ОСОБА_4 з її дітьми- Силенок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_11 в житловий будинок за адресою: м. Сновськ, вул.. Лермонтова 80, Чернігівської області, суд виходить з наступного.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року установлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою статті 18 Закону «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Оскільки ОСОБА_3 є носієм вірусного гепатиту С, що підтверджується випискою із медичної картки останньої, що може спричинити шкоду здоровю ОСОБА_4 та її дітям, з аналізу зазначених норм, суд дійшов висновку, що інтереси дітей мають першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст.. 317,319,321, 391 ЦК України, ст.12,13,81,258,259,265,273,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, таким що втратив право користування житловим будинком за адресою: м. Сновськ, вул.. Лермонтова 80, Чернігівської області.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Сновської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про вселення у житловий будинок - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640 грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.С. Чигвінцев