Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/115/17 Головуючий у 1-й інст. Руденко З. Б.
Категорія 55 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.

суддів: Микитюк О.Ю., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 291/115/17 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, приватного підприємства «Ростцегла», товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія-Буд» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 12 січня 2018 року, постановлене під головуванням судді Руденко З.Б.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що згідно із записами у трудовій книжці він з 5 жовтня 2016 року по 28 жовтня 2016 року працював у ФОП ОСОБА_2 та обіймав посаду технолога виробництва на цегельному заводі с. Роставиця Ружинського району Житомирської області. Однак фактично його було прийнято на роботу з 8 вересня 2016 року на посаду директора заводу. При цьому, ОСОБА_2 запевнив, що розмір заробітної плати становитиме не менше 5000 грн. щомісячно. Оскільки у вересні 2016 року йому було виплачено 2000 грн., та за відсутності належних і допустимих доказів щодо іншого розміру заробітної плати, вважає, що розмір його заробітної плати становить 2000 грн., які ОСОБА_4 не виплатив йому у жовтні 2016 року.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги, просив встановити факт перебування його у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на посаді технолога виробництва протягом періоду з 8 вересня 2016 року по 5 жовтня 2016 року та зобов'язати відповідача внести відповідний запис до його трудової книжки.

Окрім того, просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 2000 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 12829 грн., та 86400 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Під час судового розгляду до участі у справі в якості співвідповідачів залучено приватне підприємство «Ростцегла» та товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрія-Буд».

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 12 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зокрема, зазначає, що суд не надав належної правової оцінки показам свідків, які підтвердили факт перебування його на посаді технолога виробництва цегельного заводу з 8 вересня 2016 року по 5 жовтня 2016 року.

На його думку, попри те, що з 1 січня 2015 року до трудового законодавства були внесені зміни, які передбачають, що фактичний допуск до роботи не вважається укладенням трудового договору, суд може за наявності відповідних доказів встановити період роботи працівника та винести рішення про оформлення трудових відносин.

При вирішенні спору суд не зазначив мотивів, з яких він прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу.

На думку представника відповідачів, апеляційна скарга є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами п.6 ч.1, ч.3 ст.24 УЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ від 17 червня 2015 року за №413 повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом ( особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку у Ружинському районному центрі зайнятості з 18 грудня 2015 року по 5 жовтня 2016 року.

30 вересня 2016 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_2 із заявою про прийняття його на посаду технолога з 5 жовтня 2016 року.

Розпорядженням ФОП ОСОБА_2 від 28 вересня 2016 року №4 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 5 жовтня 2016 року технологом виробництва із заробітною платою 1550 грн. щомісячно.

5 жовтня 2016 року між ними укладено трудовий договір, за умовами якого позивач зобов'язувався виконувати обов'язки технолога виробництва цегли, із заробітною платою 1550 грн.

28 вересня 2016 року ФОП ОСОБА_2 повідомив Білоцерківську об'єднану державну податкову інспекцію про прийняття позивача на роботу, що підтверджується письмовим повідомленням ( а.с.52).

Наявна в матеріалах справи відомість містить інформацію про те, що позивач 12 жовтня 2016 року отримав заробітну плату у розмірі 2000 грн.

Розпорядженням ФОП ОСОБА_2 №5 від 28 жовтня 2016 року позивача звільнено з посади технолога виробництва з 31 жовтня 2016 року згідно з п.1 ст. 36 КЗпП України.

Досліджена судом трудова книжка ОСОБА_1 містить записи про роботу останнього у ФОП ОСОБА_2 на посаді технолога з 5 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2016 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 з 5 жовтня 2016 року, наказ про прийняття його на роботу з 8 вересня 2016 року не видавався, будь-які нарахування заробітної плати ( винагороди) та утримання податків до 5 жовтня 2016 року з цих сум не здійснювалось.

Факт працевлаштування позивача саме з 5 жовтня 2016 року також підтверджується відомістю з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків ( а.с.68).

Суд надав належну оцінку показам свідків, які, стверджуючи, що позивач працював на цегельному заводі на посаді директора, не вказали чіткого періоду його роботи та не змогли пояснити, з ким саме він перебував у трудових відносинах.

Та обставина, що заява ОСОБА_1 датована 30 вересня 2016 року, а розпорядження ФОП ОСОБА_2 про прийняття його на роботу видане 28 вересня 2016 року, в даному випадку не має правового значення та не є беззаперечним доказом існування трудових правовідносин з 8 вересня 2016 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів того, що на час його звільнення йому не була виплачена заробітна плата.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду, яке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 12 січня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 22 травня 2018 року.

Головуюча Судді: