Справа № 569/2229/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини і звільнення від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком ОСОБА_2, за місцем проживання батька. Звільнити ОСОБА_2, від обовязку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягнуті відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2016 року, починаючи з 20 червня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.07.2016 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області було розірвано їх з відповідачем шлюб, визначено місце проживання неповнолітніх дітей та стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання наших дітей.

Від шлюбу у них є неповнолітні сини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 20.06.2017 року їх син, ОСОБА_4 постійно проживає разом з ним АДРЕСА_1 та знаходиться повністю на його утриманні.

Підтвердженням, що у нього, ОСОБА_2 створені необхідні умови для життя та навчання дитини є акт обстеження умов проживання, зроблений на підставі обстеження квартири працівниками Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 29.01.2018 року та характеристика на їх сина, ОСОБА_2 видана Рівненською ОСОБА_6 ступенів №1 імені ОСОБА_7.

У разі визначення місця проживання ОСОБА_2 з ним вважає необхідним скасувати сплату аліментів, які він сплачує на користь відповідача на утримання сина, виходячи з того, що неповнолітня дитина після розірвання їх із відповідачем шлюбу залишилася проживати з матірю.

Однак, на сьогодні їх син ОСОБА_8 фактично проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Позивач та відповідач в судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, однак надали через канцелярію суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, при цьому позивач позовні вимоги підтримала, відповідач не заперечує проти задоволення позову.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином., однак надали суду листа, в якому вказали, що мати ОСОБА_8, ОСОБА_3 надала до служби у справах дітей письмове пояснення в якому вказала, що не заперечує проти визначення місця проживання сина з батьком.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З оглянутого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08.07.2016 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_3розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей.

Від шлюбу мають неповнолітніх синів:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 180957, виданого 29 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З оглянутого в судовому засіданні акту обстеження умов проживання, зробленого на підставі обстеження квартири працівниками Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 29.01.2018 року вбачається, що у позивача створені необхідні умови для життя та навчання дитини.

З довідки виданої ОК ЖБК «Буковинський» від 05.01.2018 року за №1 вбачається, що ОСОБА_4 постійно проживає разом з батьком АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу від 26.01.2018 року.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов'язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини.

При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо однаково відповідального ставлення обох батьків до виконання своїх обов'язків, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання, зокрема:

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення факту проживання сина - ОСОБА_4, за адресою АДРЕСА_2 підлягають до задоволення.

Щодо звільнення ОСОБА_2 від раніше призначених Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2016 року аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до наступних висновків.

З оглянутого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2016 року, стягнено з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 750,00 грн. на кожну дитину щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що аліменти на користь ОСОБА_3 призначались на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Оскільки позивач виховує та утримує лише одного сина ОСОБА_8, 05 червня 2004 року, то відповідно суд приходить до висновку про звільнення позивача від сплати аліментів в розмірі 750,00 грн. на користь ОСОБА_3, які призначались на утримання сина ОСОБА_8.

Припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Враховуючи встановлені судом обставини та загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача, шляхом встановлення факту проживання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком ОСОБА_2, за місцем проживання батька та звільнити ОСОБА_2, від обовязку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягнуті відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2016 року, починаючи з 20 червня 2017 року.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як доведені та обґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись Декларацією прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., Конвенцією ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р., ст. 19, 141, 150,160- 161 СК України, ст. 18, 259, 263-265, 284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини і звільнення від сплати аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком ОСОБА_2, за місцем проживання батька.

Звільнити ОСОБА_2, від обовязку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 750,00 грн., відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2016 року, починаючи з 20 червня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Кучина