Справа № 452/1468/17
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

"11" травня 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.,

при секретарі Задорожній В.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Самборі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що 27.04.2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_5 . 19 травня 2014 року за час перебування у шлюбі, сторони придбали квартиру, яку зареєстрували на відповідача, а 24 березня 2015 року, під час перебування у шлюбі, вони придбали автомобіль марки CHEVROLET моделі AVEO типу загальний легковий седан-В, колір червоний, 2007 року випуску, із присвоєнням державного номерного знаку НОМЕР_1 , яку зареєстрували на відповідача.

Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду від 08.06.2017 року (справа №452/1119/17) шлюб між сторонами розірвано. Ухвалою суду від 08.06.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання про об`єднання позовних заяв щодо розлучення та зустрічної позовної заяви про поділ майна.

Відповідач у досудовому порядку відмовляється поділити спільне майно у вигляді квартири та автомобіля, які сторони придбали під час шлюбу. Зважаючи на те, що у них також є малолітня донька, яка проживає з позивачкою, вважає за необхідне заявити позов про поділ майна.

Враховуючи викладене, просила суд - визнати житлову квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності; визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину вказаної житлової квартири, яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати автомобіль марки CHEVROLET моделі AVEO типу загальний легковий седан-В, колір червоний, 2007 року випуску, об`єктом права спільної сумісної власності; визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину даного автомобіля та залишити автомобіль у спільній частковій власності її та відповідача; витребувати у відповідача правовстановлюючі документи на автомобіль та стягнути з нього в її користь усі документально підтверджені судові витрати.

У подальшому позивачкою подано заяву про зміну позовних вимог, згідно якої за час підготовки справи до розгляду їй стало відомо від відповідача, що останній вже почав самостійно реалізовувати спільне майно подружжя, зокрема він продав автомобіль, який було придбано за спільні кошти під час шлюбу. З метою отримання доказів (документів) про продаж автомобіля, позивач звернулася до Регіонального сервісного центру МВС у місті Києві Міністерства внутрішніх справ України із запитом щодо підтвердження або спростування інформації щодо продажу автомобіля ОСОБА_3 та отримала відповідь про те, що 25 квітня 2017 року її чоловік ОСОБА_3 дійсно продав автомобіль CHEVROLET моделі AVEO типу загальний легковий седан-В, колір червоний, 2007 року випуску (об`єм двигуна 1498 куб.см.). Однак, Регіональний сервісний центр МВС у м. Києві відмовився надати копію договору купівлі-продажу, оформлений в ТСЦ 8043 РСЦ МВС в м. Києві у зв`язку із наявністю інформації з обмеженим доступом. Зважаючи на фактичну відсутність автомобіля як спільного майна у зв`язку з його продажем ОСОБА_3 без узгодження з дружиною та поданою в суд заявою про забезпечення доказів у справі, позивачка просила суд визнати житлову квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності її та чоловіка; визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину вказаної житлової квартири, яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати автомобіль марки CHEVROLET моделі AVEO типу загальний легковий седан-В, колір червоний, 2007 року випуску, таким, що був об`єктом права спільної їхньої сумісної власності; стягнути з відповідача на її користь половину (50%) вартості зазначеного автомобіля відповідно до суми його реалізації згідно договору купівлі-продажу, оформленого в ТСЦ 8043 РСЦ МВС в м. Києві; та стягнути з відповідача усі документально підтверджені судові витрати позивача.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з обставин викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що на даний час проживає з батьками. Спірною квартирою користується відповідач, він поміняв вхідні замки та не впускакє її до житла. Хоча відповідач вказав у заяві, що не проживає у вказаній квартирі, однак він дійсно там проживає.

До моменту народження дитини вони працювали разом на роботах і від того часу починали збирати гроші на придбання квартири. Вона працює у ПАТ «Укрзалізниця». Станом на даний час її заробітна плата становить 7100 гривень. Відповідач служив та звільнився, щоб не платити на утримання дитини аліменти. Вона просила чоловіка про мирне врегулювання спору з приводу поділу квартири, однак він не був згідний. Просила переписати квартиру на дитину і вона в свою чергу відмовляється від аліментів і буде сама утримувати дитину, відповідач на це не погодився. В нотаріуса теж відмовився від мирного врегулювання спору з приводу поділу майна.

Представник позивачки ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з обставин викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що позивач народивши дитину, перебувала в декретній відпустці три місяці, в подальшому вийшла на роботу. Відповідач поїхав в Демократичну Республіку Конго. Власне на позивачку ліг тягар виховання грудної дитини та заробляння коштів, щоб спільно з відповідачем йти до тієї мети, яку вони собі поставили, тобто придбання спільного житла. Тому говорити про вклад лише відповідача в купівлю квартири є досить дивним, оскільки ведення домашнього господарства, виховування дитини і при цьому ще й заробіток на спільну сім`ю є для жінки значно важчим ніж перебувати в Демократичній Республіці Конго чоловіку.

Що стосується автомобіля, то пунктом 30 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, роз`янено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
На думку позивача вирішуючи даний спір та здійснюючи поділ спільного автомобіля, який відчужений відповідачем без згоди позивача, суд повинен виходити з вартості того автомобіля, який продав відповідач згідно договору купівлі-продажу, а саме половини вартості його продажу. Третя особа яка його набула, здійснила це добросовісно і визнавати договір купівлі-продажу незаконним з їхньої сторони неправильно і незаконно.
З приводу наведеного відповідачем щодо використання коштів на потреби сім`ї, то згідно долученої до справи позовної заяви відповідача вказано на те, що позивач у листопаді 2016 року переїхала до своїх батьків і з того часу вони не вели жодного спільного домогосподарства, не витрачали спільно коштів і фактично вже проживали окремо. Це також враховано при прийнятті рішення по справі про розірвання шлюбу.
Окрім того, відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, що стосується премії, нагороди одержаної за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Позивач більше ніж сприяла одержанню премії отриманої відповідачем у Демократичній Республіці Конго за миротворчу місію, оскільки витримувала на собі побут і виховання дітей. Інакше відповідач не зумів би з`їздити в Республіку Конго і заробити, якщо б позивач не взяла весь тягар на себе.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, а тому суд розглядає справу у його відсутності. Згідно відзиву на позовну заяву відомо, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. 27 квітня 2011 року виконкомом Бабинської сільської ради Самбірського району був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_1 . У шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час він вже був військовослужбовцем у Військовій частині НОМЕР_2 та отримував заробітну плату у розмірі не більшому 1689 грн. Дружина перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так як власного житла у них не було, як і коштів за які вони могли придбати житло, він вирішив пройти військову службу у військовій частині НОМЕР_3 (18 окремий вертолітний загін українського миротворчого контингенту Місії Організації Об`єднаних Націй зі стабілізації у ДР Конго, місто Гома), де перебував з 30 листопада 2012 року по 10 серпня 2013 року. Така служба у відповідності до чинного законодавства України забезпечувалася грошовою винагородою в іноземній валюті. Згідно грошового атестата №114 від 10.08.2013 року вона становила загалом 18704,63 дол. США. Водночас його дружина отримувала його заробітну плату за основним місцем військової служби в Україні.

Незважаючи на тривале перебування відповідача у миротворчому контингенті, отриманих коштів було недостатньо для придбання квартири, яка б задовольняла потреби сім`ї з малолітньою дитиною. Крім того, частину коштів він вже витратив на матеріальне забезпечення їхньої сім`ї.

На початку 2014 року питання власного житла постало перед сторонами особливо гостро, і він 19 травня 2014 року зміг придбати квартиру АДРЕСА_1 за 189 736 грн, що на момент придбання становило 16148 дол.США відповідно до встановленого НБУ курсу іноземної валюти (100 дол. США 1175,2057 грн.).

Так як всієї суми для придбання квартири у нього не було, то йому довелось навіть частину коштів позичати у товаришів з якими проходив військову служб у миротворчому контингенті, а потім повертати борг.

Саме тому, з 31 травня 2014 року по 03 лютого 2015 року, він знову проходив військову службу у миротворчому контингенті у ДР Конго. У той час позивачка забезпечувалась заробітною платою з ВЧ НОМЕР_2 , а також неодноразово отримувала його винагороду в іноземній валюті. Грошовий атестат про розмір даної винагороди був ним втрачений, у зв`язку з чим він звернувся до Міністерств оборони України про видачу копії, однак відповіді не отримав.

Після перебування у миротворчому контингенті вдруге, зміг повернути позику на квартиру та придбати автомобіль марки CHEVROLET моделі AVEO типу загальний легковий седан-В, колір червоний, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Оскільки участь у миротворчих місіях не тільки пов`язана із ризиком для життя та здоров`я, є не тільки психологічно та фізично виснажливою, - вона вимагає тривалого в часі перебування далеко від сїм`ї. Дочка росла за півторарічної відсутності батька, що не було добре ні для дитини, ні для нього. Так як державою покращилося забезпечення військовослужбовців, він вирішив більше не проходити військову службу за межами України.

Однак, стосунки з позивачем почали погіршуватись. Винагорода отримана ним у миротворчій місії закінчилась, заробітної плати яку він отримував позивачу не вистачало. Вона постійно вимагала додаткові кошти. Для збереження сім`ї вирішив навіть продати автомобіль, щоб забезпечити всім необхідним дружину. Але це не допомогло - позивач переїхала до своїх батьків, і 08 червня 2017 року рішенням Самбірського міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано.

З врахуванням наведеного просить суд відмовити у задоволені позову.

У поданому ОСОБА_3 запереченні зазначає щодо навчання позивачки, у зв`язку з чим на його думку значна частина сімейного бюджету з 2013 по 2016 рр. йшла на оплату її навчання, також заперечив факт відкладення коштів після весілля та позику у батьків дружини.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив позов з підстав наведених у поданому відзиві та пояснив, що відповідач перебуваючи у миротворчій місії одночасно отримував на Україні зарплату в гривнях, і в Республіці Конго в доларах. Дружина повністю отримувала зарплату відповідача, яку йому тут нараховували. Він забезпечував сім`ю. Кошти зароблені ним у Республіці Конго на їхню думку не є спільним майном подружжя.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка ОСОБА_6 , з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 від 27.04.2011 року відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 27.04.2011 року у Бабинській сільській раді Самбірського району Львівської області. ( а.с. 6).

Від спільного шлюбу сторін, у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( а.с. 7).

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 19.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Мінкевич А.А. відомо, що ОСОБА_8 , діючи зі згоди дружини, ОСОБА_9 продав належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 , діючи зі згоди дружини ОСОБА_1 купив вищевказану квартиру зі сплатою обумовленої грошової суми. ( а.с. 8-11).

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Руєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.06.2017 року відомо про реєстрацію права власності майна, а саме квартири АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_3 ; форма власності приватна; розмір частки 1/1, ( а.с. 35).

Із копії технічного паспорта на вищевказану квартиру відомо про план квартири , її технічну характеристику. ( а.с. 12).

Згідно копії про реєстрацію транспортного засобу відомо, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу автомобіль марки CHEVROLET моделі AVEO типу загальний легковий седан-В, колір червоний, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; дата первинної реєстрації 24.12.2007 року; дата реєстрації 24.03.2015 року. ( а.с. 13).

Судом встановлено, що згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08.06.2017 року (справа №452/1119/17) шлюб між сторонами розірвано.

Згідно поданої копії позовної заяви про розірвання шлюбу ОСОБА_3 при викладенні тексту зазначає, що в листопаді 2016 року ОСОБА_1 переїхала жити до своїх батьків в с. Пиняни Самбірського району, а відтак спільно не проживають, відсутні фактичні відносини, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально. ( а.с. 125-126).

Із довідок виданих у військовій частині НОМЕР_2 м. Новий Калинів про доходи ОСОБА_3 у період 2012-2013 років відомо, що загальна сума доходу за період з червня 2012 року по листопад 2012 року становить 10 048 грн. 37 коп., а за період з березня по серпень 2013 року 5 946 грн. 78 коп. ( а.с. 102-103).

Згідно довідки виданої військовою частиною НОМЕР_3 від 10.08.2013 року відомо, що ОСОБА_3 з 30.11.2012 року по 10.08.2013 року на підставі Закону України від 05.07.12 р. № 5058-VІ проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 ( 18 окремий вертолітний загін українського миротворчого контингенту Місії Організації Об`єднаний Націй зі стабілізації у ДР Конго, місто Гома). ( а.с. 104).

Із копії грошового атестату № 114 виданого ОСОБА_3 відомо, що за період із 30.11.2012 року по 10.08.2013 року йому нарахована щомісячна грошова винагорода в сумі 18 704, 63 дол. США. ( а.с. 105).

Згідно довідки виданої військовою частиною НОМЕР_3 від 03.02.2015 року відомо, що ОСОБА_3 з 31.05.2014 року по 03.02.2015 року на підставі Закону України від 05.07.12 р. № 5058-VІ проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 ( 18 окремий вертолітний загін українського миротворчого контингенту Місії Організації Об`єднаний Націй зі стабілізації у ДР Конго, місто Гома). ( а.с. 106).

Із довідок виданих ПАТ «Укрзалізниця» про доходи ОСОБА_1 за період 2012-2014 рр. відомо, що її дохід за період з січня 2012 р. по грудень 2012 року з врахуванням утримань складає 23 145 грн. 42 коп., за період з січня 2013 року по серпень 2013 року 18 315 грн. 18 коп., а за період з травня 2014 р. по лютий 2015 року 28 400 грн. 43 коп. ( а.с. 122-124).

Згідно видаткових накладних та товарних чеків, представлених позивачем відомо який товар, у якій кількості і на яку суму придбано. ( а.с. 127-130).

Із копії договору купівлі-продажу № 8043/2017/430735 від 25.04.2017 укладеного в ТСЦ 8043 РСЦ МВС в м. Києві на підставі якого здійснено перереєстрацію на нового власника (попередній ОСОБА_3 ) транспортного засобу марки CHEVROLET моделі AVEO типу загальний легковий седан-В, колір червоний, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 куб.см. відомо про вартість, яка складає сто вісім тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 79 коп. ( а.с. 146 147, 276 169).

Як вбачається із копії повідомлення адресованого ОСОБА_3 за підписом заступника начальника фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України Ю.М.Ніколенко від 26.01.2018 року, у фінансово-економічному управлінні Командування Сухопутних військ ЗСУ в межах компетенції опрацьовано заяву стосовно видачі грошового атестату про грошове забезпечення в іноземній валюті за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 . По суті порушеного у зверненні питання повідомляється, що нормативно-правовими документами не передбачено видачу грошового атестату про забезпечення щомісячною грошовою винагородою в іноземній валюті. ( а.с. 177).

Із наведеного повідомлення вбачається, що компетенцією фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України згідно нормативно-правових документів не передбачено видачу грошового атестату про забезпечення щомісячною грошовою винагородою в іноземній валюті. Отже, відповідач подаючи клопотання про витребування документів щодо грошового атестату у фінансово-економічне управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України мав на меті затягнути розгляд справи.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засідання вказала, що являється матір`ю позивачки. Пояснила, що відповідачем не було витрачено кожної копійки на навчання її дочки. Йому не вистарчало його запрлати для нього самого. Він звик гуляти, пити і з друзями водитись. Вона з своїм чоловіком працювали на залізниці. Всі витрати на дітей, на сім`ю дочки були здійснені за їхній рахунок. Коли відповідач перший і другий раз був у Африці, дочка із дитиною переїхала проживати до них. Усі витрати на їхній добробут, проживання, догляд за дитиною, здійснювали виключно вони з чоловіком. Вона говорила позивачці, щоб та відкладала усі свої кошти на придбання квартири для сім`ї, що дочка і робила.

Сім`я для відповідача була на другому плані. Її дочка хотіла зберегти сім`ю та щоб дитина росла з батьком.

Проживаючи на квартирі їхня дочка позичала у них кошти, оскільки грошей чоловіка вона не бачила. Той у свою чергу думав лише про власне задоволення не думаючи при цьому про сім`ю.

Крім того, що дочка брала участь у вихованні дитини, ходила на роботу, працювала, її чоловік зобов`язав до його приїзду зайнятись ремонтом спірної квартири, щоб він приїхав на усе готове. Вони як батьки допомагали їй в усьому. Дочка займалась організацією, доставкою матеріалів. Вони в усьому їй сприяли.

В кінці жовтня два роки тому дочка остаточно переїхала до неї проживати.

Вона позичала кошти на придбання спірної квартири, це була сума 4000 доларів. Позивачка і відповідач приїшли до неї і кошти давала їм обом. Коли відповідач вдруге повернувся із Конго, тоді вони потрохи повертати їй кошти.

Спірна квартира була придбана сторонами зокрема за кошти отримані з їхнього весілля, також були заощадження позивачки.

Частиною 1 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час пілюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 70 цього ж Кодексу, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. п. 23,24 постанови від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання пілюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як роз`яснено у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Із врахуванням вищенаведеного слід зазначити наступне.
Відповідач у своєму відзиві вказує, що всі кошти для купівлі квартири та автомобіля були зароблені лише ним, а отже майно не підлягає поділу. Однак, із довідок наданих позивачкою відомо, що з початку січня 2013 року (через 5 місяців після народження доньки) вона вийшла на роботу.
Також відповідач вказує, що на час народження доньки мав заробітну плату 1689 гривень. Однак, позивач з часу виходу на роботу (січень 2013 року) мала більшу заробітну плату, що відображено у поданих нею довідках з місця праці, і це свідчить про те, що позивач фактично не розпочавши відпустки по догляду за дитиною, перервала її і вийшла на роботу, вносячи свій заробіток (подекуди більший за заробіток позивача) до бюджету сім`ї.
Якщо порівняти заробіток позивача та відповідача у період з березня 2013 р. по серпень 2013 року, то позивачу у цей період нараховано 18515 гри., а відповідачу 5890 грн. Саме тому твердження відповідача про те, що лише він забезпечував сім`ю і заробленими ним коштами було придбане житло - не відповідає дійсності.
Окрім того, не залежно від того чи працював другий з подружжя чи вів доглядав за дітьми, спільно набуте майно підлягає поділу, відповідно ч. 1 ст. 60 СК України.
Відповідач під час розгляду справи не довів факту купівлі квартири саме за кошти, що були зароблені лише ним, оскільки факт, на який посилається відповідач (відрядження за кордон) був у листопаді 2012 - серпні 2013 року, а спільна квартира була придбана у травні 2014 року. Окрім того, слід зазначити, що купівля квартири відбувалася виключно за спільні кошти подружжя, оскільки подружжя згідно показань свідка ОСОБА_6 , відклало кошти отримані на своєму весіллі у подарунок, а також частину коштів позичило у батьків позивача.
Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що після другого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , яка базувалася у ДР Конго, він зміг повернути позику та придбати автомобіль. Однак, жодних підтверджень, фінансових виписок із кредитного договору та інших доказів про такі боргові зобов`язання він суду не надав.
Відповідач у своєму відзиві вказує факти, які не відповідають дійсності та не підкріплені доказами.
Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов до висновку, що пред`явлений ОСОБА_1 позов є підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених нею позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати житлову квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 ) право власності на Ѕ ідеальну частину житлової квартири АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати автомобіль марки CHEVROLET моделі AVEO типу загальний легковий седан-В, колір червоний, 2007 року випуску, таким, що був об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину (50%) вартості автомобіля марки CHEVROLET моделі AVEO типу загальний легковий седан-В, колір червоний, 2007 року випуску відповідно до суми його реалізації згідно договору купівлі-продажу №8043/2017/430735 від 25.04.2017 р. оформленого в ТСЦ 8043 РСЦ МВС в м. Києві в сумі 54 383 (п`ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят три) гривні.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 948 (дев`ятсот сорок вісім) гривень 69 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного рішення буде складено 22 травня 2018 року.

Суддя