Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/251/18
Провадження № 2/711/601/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 травня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_2 банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.
Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою ОСОБА_2.
Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачений п. 2.1.1.5.7 Умов та Правил надання банківських послуг.
Також вказує, що пунктом 1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни ОСОБА_2 та інших невідємних частин Договору, за умови інформування Позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору.
Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених умов договору відповідачка зобовязання за договором належним чином не виконала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Ухвалою суду від 07.02.2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
В судове засідання представник позивача, не зявився не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
В судовому засіданні 19.04.2018 року відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково, а саме визнала заборгованість по тілу кредиту на суму 7309 грн. 93 коп., заборгованість по процентах на суму 9684 грн. 02 коп. та заборгованість зі сплати штрафу на суму 500 грн. Також просила врахувати вимоги ст. 61 Конституції України та застосувати ст. 551 ЦК України - зменшивши розмір пені, яку просить стягнути з неї позивач.
В судовому засіданні 19.04.2018 року та 14.05.2018 року представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримав позицію відповідачки та просив врахувати, що відповідачка визнає позов частково та не заперечує проти стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту, процентах, а також штрафу на суму 500 грн. Крім того, просив врахувати, що його довірителькою було заявлене клопотання про застосування вимог ст. 551 ЦК України, тому просив суд його задовольнити, зменшити розмір пені, яку просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 позивач, якщо таке нарахування пені підтверджується належними доказами.
Суд, заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_3, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, ОСОБА_2, з чим і погодилася Позичальник ОСОБА_1 при укладенні договору (а.с. 18).
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 кредитні кошти отримала та користувалася ними, однак своє зобовязання за Кредитним договором б/н від 23.09.2005 року не виконала, оскільки не здійснювала платежів достатніх для погашення її договірних зобовязань з оплати кредиту та відсотків за його користування, в звязку з чим станом на 15.11.2017 року має заборгованість по тілу кредиту в сумі 7309 грн. 93 коп., по відсотках за користування кредитом в сумі 9684 грн. 02 коп., що стверджується розрахунком заборгованості гр. ОСОБА_4 (а.с. 7-17), суд приходить до висновку про стягнення вказаних сум з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача.
Разом з тим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 штрафних санкцій, виходячи із наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Застосування позивачем за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц).
Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг, які діяли на момент укладення Кредитного договору, а саме станом на 23.09.2005 року, Позичальник ОСОБА_1 взяла на себе зобовязання спалити ОСОБА_2 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову при допущенні нею порушення строків платежів по любому із грошових зобовязань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів (п. 8.6 Умов та Правил), тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 штрафів (фіксованої частини та процентної складової) є правомірними.
Зобовязань зі сплати пені, які взяла б на себе відповідачка, Умови та Правила надання банківських послуг, які діяли на момент укладення між сторонами Кредитного договору, не передбачали.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, в тому числі і в частині пені, позивач в позовній заяві посилається на Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, витяг з яких надано до матеріалів справи, однак ці Умови та Правила не могли діяти на момент укладення Кредитного договору з відповідачкою, а саме станом на 23.09.2005 року, та бути їй доведеними, оскільки з них вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» діє на підставі ліцензії НБУ № 22 від 22.07.2009 року, якої в 2005 році ще не було отримано.
Доказів того, що Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, витяг з яких надано до матеріалів та які стали діяти вже після укладення між сторонами Кредитного договору, доводилися до відома відповідачки ОСОБА_1 суду не надано.
Крім того, із заяви Позичальника від 23.09.2005 року та діючих на той час Умов та Правил надання банківських послуг не вбачається, що Позичальник ОСОБА_1 брала на себе зобовязання слідкувати за змінами до цих Умов та Правил (первісних) на сайті ОСОБА_2 та виконувати їх у зміненій формі.
До того ж цими Умовами та Правилами (новими) не конкретизований розмір пені, яку повинен сплатити Позичальник у випадку порушення умов кредитування, а лише зазначено, що така сплачується відповідно до встановлених ОСОБА_2 (п. 2.1.1.12.6.1). Натомість такі ОСОБА_2, в якості доказів, суду позивачем надані не були, незважаючи на те, що суд звертав на це увагу позивача в листі від 04.05.2018 року, який був отриманий позивачем.
Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Всупереч вимог ст.ст. 80, 81, 95 ЦПК України, позивачем не доведена належними та допустимими доказами підставність нарахування відповідачці ОСОБА_1 пені, зокрема що з відповідачкою погоджувалися Умови та Правила надання банківських послуг, ОСОБА_2, які були б складовою частиною укладеного між сторонами 23.09.2005 року договору та за якими Позичальник ОСОБА_1 брала б на себе зобовязання зі сплати пені.
Разом з тим, суд приходить до висновку про необхідність зменшення штрафу (складової частини), який підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача, оскільки відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, які діяли на момент укладення Кредитного договору, а саме станом на 23.09.2005 року, Позичальник ОСОБА_1 взяла на себе зобовязання спалити штраф (процентну складову) у розмірі 5% від суми позову, і такий процент від ціни позову без врахування пені, яка нарахована без належних на те підстав, буде складати 849 грн. 70 коп. Тому саме вказану суму штрафу (процентної складової) суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 80, 81, 82, 89, 95, 141, 264-266, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: В.М. Скляренко