Постанова

Іменем України

14 травня 2018 року

м. Київ

справа № 530/881/15-ц

провадження № 61-9560св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

відповідачі: Виконавчий комітет Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, Виконавчий комітет Покровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області,

треті особи: Зіньківська державна нотаріальна контора Полтавської області, ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2016 року у складі судді Тищенко Л. І. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Кузнєцової О. Ю., Лобова О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_9, останнє постійне місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_1.

Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої входить: ціла частка у праві власності на будинок АДРЕСА_2; Ѕ частина у праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1; Ѕ частина у праві спільної сумісної власності будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; ціла частка у праві власності на земельні ділянки площами 3,93 га, 3,54 га, 4,60 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Покровської сільської ради Зіньківського району Полтавська область; ціла частка у праві власності на автомобілі: VOLKSWAGEN Transporter 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, VOLKSWAGEN LT 35, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, ВАЗ 2107, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, VOLKSWAGEN LT 35, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4; Ѕ частина у праві спільної сумісної власності автомобіля FIAT Doblo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5.

Позивач як дочка спадкодавця та його дружина ОСОБА_6, з якою він перебував у шлюбі з 15 лютого 2000 року, є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_9 Належну їй частку у зазначеній спадщині позивач прийняла, подавши 20 лютого 2014 року заяву про прийняття спадщини до Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області.

Постановою нотаріуса Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області від 24 березня 2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів на вище перелічене майно, надати які не має можливості з підстав їх відсутності у неї, оскільки документи знаходяться у володінні відповідача ОСОБА_6, яка з невідомих причин не бажає надавати їх до нотаріальної контори, чим перешкоджає позивачу в отриманні її частки спадкового майна.

Позивач просила суд:

визнати квартиру АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

визнати, що частка померлого ОСОБА_9 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила Ѕ частину;

визнати за нею право власності на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування після померлого ОСОБА_9; визнати будинок за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

визнати, що частка померлого ОСОБА_9 в праві спільної сумісної власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 становила Ѕ частину;

визнати за нею право власності на 1/4 частину вказаного будинку, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_9; визнати автомобіль FIAT Doblo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9;

визнати, що частка ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві спільної сумісної власності на автомобіль FIAT Doblo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 становила Ѕ частину;

визнати за нею право власності на ј частину вказаного автомобіля, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_9;

визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_9;

визнати за нею право власності на Ѕ частину земельних ділянок площами 3,93 га, 3,54 га, 4,60 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Покровської сільської ради Зіньківського району Полтавська область, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9;

визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, на Ѕ частину автомобіля VOLKSWAGEN LT 35, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6, на Ѕ частину автомобіля ВАЗ 2107, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, на Ѕ частину автомобіля VOLKSWAGEN LT 35, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9

У червні 2015 року ОСОБА_6 подала зустрічний позов до ОСОБА_4 про стягнення боргу за спадковим майном.

Зустрічний позов мотивований тим, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 борг за договором позики в розмірі 647 950,00 грн, 304 792,05 грн - інфляційних втрат, 104 595,10 грн - 3 % річних від простроченої суми, 679 868,19 грн - процентів від суми позики, а всього 1 737 205,34 грн.

ОСОБА_6 зазначає, що кошти отримано нею 1 жовтня 2009 року у розмірі 25 000,00 доларів у позику для потреб сім'ї. На зазначені кошти вони спільно з чоловіком ОСОБА_9 придбали автомобілі, які є предметом розгляду позовної заяви ОСОБА_4 Оскільки це майно придбане ними під час шлюбу для потреб сім`ї, боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, хто укладав договір позики.

Враховуючи вищевказане, відповідати перед кредитором ОСОБА_8 на підставі статей 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Частка кожного спадкоємця: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 становить по 434 301,32 грн, які ОСОБА_6 просила стягнути із ОСОБА_4

Під час розгляду справи ОСОБА_6 збільшила розмір позовних вимог, надавши відповідну заяву, в якій просила визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 на боргове зобов`язання, що утворилося внаслідок позики у ОСОБА_8, та вважати дану вимогу первісною.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 червня 2015 року зустрічний позов об'єднаний в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалами Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 липня та від 21 вересня 2016 року залишено без розгляду частину позовних вимог позивача ОСОБА_4, а саме в частині: визнання квартири АДРЕСА_1,спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9; визнання частки ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка становила Ѕ частину; визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, визнання будинку АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9; визнання частки ОСОБА_9 в праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1, яка становила Ѕ частину; визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування, після померлого ОСОБА_9; визнання автомобіля FIAT Doblo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9; визнання частки ОСОБА_9 в праві спільної сумісної власності на автомобіль FIAT Doblo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5, що становила Ѕ частину; визнання за ОСОБА_4 права власності на ј частину автомобіля FIAT Doblo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частину будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2, що розташований на неприватизованій земельній ділянці, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частину автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску; на ј частину автомобіля VOLKSWAGEN LT 35, державний номерний знак НОМЕР_2, 2005 року випуску; ј частину автомобіля VOLKSWAGEN LT 35, державний номерний знак НОМЕР_4, 2006 року випуску; ј частину автомобіля ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_3, 2004 року випуску, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_4 право власності по Ѕ частині на земельні ділянки площами 3,93 га, 3,54 га, 4,60 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Покровської сільської ради Зіньківського району Полтавська область, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_9

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 3 000,00 грн та судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 2 706,90 грн

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 залишено без задоволення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач, як спадкоємець померлого має право на частину спадкового майна, що залишилось після смерті її батька. Позивач за зустрічним позовом не довела, що грошові кошти за розписками були витрачені в інтересах сім'ї.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що правові підстави для визнання боргового зобов'язання за позикою об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відсутні. Доводи ОСОБА_6 спростовуються змістом розписок, які не містять інформацію щодо погодження ОСОБА_9 отримання грошових коштів.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_8 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що визнання права власності в порядку спадкування за законом за рішенням суду не передбачено. Судами не взято до уваги, що грошові кошти взяті в позику для потреб сім'ї, за них були придбані автомобілі, які були визнані об'єктом спільної сумісної власності подружжя, та частину від яких отримала у спадок ОСОБА_4

У січні 2017 року ОСОБА_6 подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи, що касаційна скарга є обґрунтованою, а судові рішення підлягають скасуванню.

У травні 2017 року ОСОБА_4 подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи, що судові рішення є законними і обґрунтованими, висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, підстав для їх скасування немає.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 лютого 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на підстави глави 86 ЦК України.

Згідно із положеннями статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

Суд встановив, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Опішня Зіньківського району Полтавської області.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є ОСОБА_6 - дружина спадкодавця, яка перебувала зі спадкодавцем у шлюбі з 15 лютого 2000 року, та дочка ОСОБА_4

До нотаріальної контори з заявами прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернулися ОСОБА_4 і ОСОБА_6

За ОСОБА_9 станом на 1 грудня 2014 року зареєстровані наступні транспортні засоби: ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_3, 2004 року випуску; VOLKSWAGEN LT 35, державний номерний знак НОМЕР_2, 2005 року випуску; VOLKSWAGEN LT 35, державний номерний знак НОМЕР_4, 2006 року випуску; VOLKSWAGEN Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску.

За договором купівлі-продажу від 23 травня 2006 року, посвідченим нотаріусом Зіньківського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 1107, ОСОБА_9 придбав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2, що розташований на неприватизованій земельній ділянці.

ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, мав у власності три земельні частки на території сільської ради, а саме: площею 3,54 га, державний акт серії НОМЕР_7 від 18 березня 2010 року, площею 3,93 га, державний акт серії НОМЕР_8 від 13 квітня 2011 року, площею 4,60 га, державний акт серії НОМЕР_9 від 17 травня 2003 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 березня 2015 року державний нотаріус Зіньківської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, після смерті ОСОБА_9 у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на майно.

Згідно з розпискою від 1 жовтня 2009 року, ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_8 25 000,00 дол. США для купівлі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які зобов`язалась повернути до 1 жовтня 2012 року.

Також розпискою від 30 вересня 2012 року, ОСОБА_6 підтвердила, що 1 жовтня 2009 року взяла у ОСОБА_8 25 000,00 дол. США та вказала про відстрочення повернення боргу до 1 жовтня 2014 року.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 борг за договором позики у розмірі 1 737 205,34 грн.

Встановивши, що позивач, як спадкоємець померлого має право на частину спадкового майна, що залишилась після смерті її батька, суди попередніх інстанцій, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про визнання права власності на частину спадкового майна. Також суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що позивач за зустрічним позовом не довів, що грошові кошти за розписками були витрачені в інтересах сім'ї

Доводи касаційної скарги про те, що за рішенням суду не передбачено визнання права власності в порядку спадкування за законом не знайшли свого підтвердження, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно врахував, що причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно стала неможливість оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Доводи скарги про те, що грошові кошти взяті в позику для потреб сім'ї, за них були придбані автомобілі, які були визнані об'єктом спільної сумісної власності подружжя, та частину від яких отримала у спадок ОСОБА_4 спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Разом з тим суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів за борговими розписками до ОСОБА_6 як єдиного боржника за борговими розписками. У ОСОБА_6 як боржника не виникло права на стягнення із ОСОБА_4 частки боргу за позикою. Кредитор будь-яких позовних вимог до ОСОБА_4 не заявляв.

Доводи скарги про отримання коштів за позикою подружжям ОСОБА_6 і ОСОБА_9 для придбання автомобіля, який використовувався в інтересах сім'ї є безпідставними, оскільки зазначені твердження спростовуються змістом розписки, згідно з якою цільовим призначення грошових коштів визначена купівля будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1. Крім того, розписки не містять інформації щодо погодження ОСОБА_9 отримання грошових коштів за позикою і підтвердження своїх зобов'язань з їх повернення.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв В. С. Висоцька С. П. Штелик