Справа №: 398/760/18
провадження №: 2/398/1288/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" травня 2018 р.Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг

В С Т А Н О В И В:

КП «Теплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Свої вимоги мотивує тим, що в період з 04 жовтня 2016 року по 10 березня 2017 року ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_2 до якої постачалася теплова енергія. ОСОБА_3 не виконала належним чином зобов'язання з оплати теплової енергії, в результаті чого за період з 04 жовтня 2016 року по 10 березня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 4 678,86 грн.

Відповідач заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що між сторонами не було укладено письмового договору.

24 квітня 2018 року відкладено розгляд справи на 23 травня 2018 року з метою надання позивачу часу на ознайомлення з відзивом відповідача та подання відповіді на відзив.

23 травня 2018 року, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням.

Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.

Відповідач в період з 04 жовтня 2016 року по 10 березня 2017 року була власником квартири АДРЕСА_2 що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10 березня 2017 року (а. с. 6 - 7).

Відповідно до довідки АБ №476421 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України КП «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, один з видів діяльності якого - послуги теплопостачання (а. с. 8).

Доводи відповідача та його представника, що відсутність письмового договору є підставою для несплати коштів за теплову енергію не ґрунтуються на законі.

За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі №6-110 цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59 цс 13.

Судом встановлено, що до квартири, ввласником якої була відповідач, позивачем постачалася теплова енергія, та шляхом відкриття особового рахунку №091010 на ім'я відповідача між сторонами виникли фактичні договірні відносини.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 17, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 р. №630, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради №1065 від 30 грудня 2010 року, з 01 січня 2011 року КП «Теплокомуненерго» скориговані тарифи теплопостачання для населення та КП «Довіра» в частині відпуску теплової енергії для населення згідно з постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14 грудня 2010 року №1801 «Про затвердження тарифу на теплову енергію КП «Теплокомуненерго» відповідно до додатку (а. с. 9).

Позивач належним чином виконує свої зобов'язання за зазначеним договором та постачає відповідачу теплову енергію для централізованого опалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку з несплатою відповідачем вартості наданих житлово-комунальних послуг, за період з 04 жовтня 2016 року по 10 березня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 4 678,86 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача та розрахунком, наданим позивачем (а. с. 33).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 1 762,00 грн.

На підставі ст. ст. 319, 322, 509, 526, 530, 610, 901 ЦК України, ст. 67 ЖК України, ст. 1, ч. 1 ст. 16, ст. 19, п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 р. №630 та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства «Теплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 50-років Жовтня, буд. 32-а, код за ) заборгованість за отриману теплову енергію за період з 04 жовтня 2016 року по 10 березня 2017 року в розмірі 4 678 (чотири тисячі шістсот сімдесят вісім) гривень 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 50-років Жовтня, буд. 32-а, код за ) судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25 травня 2018 року.

Суддя О.В.Авраменко