_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2433/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який згодом було уточнено, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину вартості додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей у сумі 93588 грн. та стягувати по 525 грн. щомісяця на кожну дитини у якості додаткових витрат і до їх повноліття.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Відповідач подав письмові заперечення, які його представник підтримав.

Свідок ОСОБА_3 дала пояснення суду, що вона як лікар давала рекомендації щодо санаторного лікування ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Вислухавши доводи учасників справи, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14.11.1998 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який розірваний рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26.03.14 року. Від цього шлюбу народились діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. У свідоцтвах про народження яких батьком дітей зазначений відповідач - ОСОБА_2.

Діти проживають разом з позивачем.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 15.10.2014р. у справі №520/4965/14-ц позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4, 02.11.1999 року, в розмірі 700 (сімсот) гривень, починаючи з 25.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5, 06.01.2002 року, в розмірі 700 (сімсот) гривень, починаючи з 25.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 23 жовтня 2015 року Овідіопольського районного суду Одеської областіу справі №509/144/15-ц, визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поділ спільного сумісного майна подружжя від 23 жовтня 2015 року згідно якої, зокрема, сторона по справі ОСОБА_8 погоджується зарахувати вартість земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га кадастровий номер :01:003:0065, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Совіньйон», вул. Овідіопольська, 17, що зареєстрована за ОСОБА_2 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 30 грудня 2003р. ОД№045026, що виданий на підставі рішення 8 сесії XXIV скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 19 вересня 2003 № 207. Цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка, в рахунок повної оплати аліментів, що належать до сплати ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення ними повноліття. ОСОБА_1 підтверджує відсутність претензій до ОСОБА_2 щодо оплати аліментів останнім на утримання дітей до досягнення ними повноліття.

Сторони підтверджують повну відсутність претензій одна до одної, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджують відсутність претензій щодо порядку розподілу, вартості, кількості, обсягу розподілу.

Вказані судові рішення набрали законної сили.

Відповідно до медичних висновків «Інституту очних хвороб і тканин терапії ім.Ф.П.Філатова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_2 ОСОБА_10 рекомендовано носіння очкової або контактної корекції (а.с.8,46-47).

На виконання вказаної рекомендації лікарів позивачем У період з квітня 2014р. по березень 2016р. на придбання контактних лінз для доньки ОСОБА_10 позивачем було витрачено 8300 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та доданими до справи квитанціями на їх придбання (а.с.29,48-52).

Обидві дочки проявляли певні здібності до малювання та вивчення англійської мови, і для їх розвинення позивачем створено такі умови, а саме відвідування відповідних занять у період з квітня 2014 по квітень 2015рр. Так у цей період за навчання та відвідування класу мистецтв та уроків англійської мови дітей ОСОБА_10 та Марії позивачем витрачено 12000 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та доданими до справи квитанціями на їх придбання (а.с.29,74-85).

За домовленістю між сторонами ще до розірвання шлюбу, обидві дочки навчалися у Одеській приватній школі «КРОК». Після розлучення, у період з квітня 2014р. по травень 2017р. за навчання дітей ОСОБА_10 та Марії у Одеській приватній школі «КРОК», позивачем витрачено 113100 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та доданими до справи квитанціями на їх придбання (а.с.29,53-65).

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Верховний Суд України у справі №6-1489цс17 виклав таку правову позицію. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Крім того, ОСОБА_2 ОСОБА_10 була з 1.09.2016р. зарахована до складу студентів 1 курсу факультету романо-германської філософії Одеського національного університету ім.Мечникова і відрахована з нього з 1.02.2017р. за власним бажанням. Оплата за навчання у цей період склала 7676 грн., що були сплачені позивачем.

Таким чином, на підставі ст.199 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина від сплаченою позивачем за навчання дочки ОСОБА_10 сума.

Згідно ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, розглянувши дану справу вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача половину витрат на придбання контактних лінз, оплату за навчання у приватній школі «КРОК», відвідування занять з мистецтва та англійської мови у сумі 70538 грн. ((113100+7000+5000+8300+7676)/2).

Суд не вбачає підстав стягувати з відповідача у якості додаткових витрат щомісяця на майбутнє по 525 грн. на кожну дитину, оскільки передбачуваність таких витрат у майбутньому при розгляді справи не доведена, оскільки щодо здібностей дітей та необхідності насіння контактних лінз у 2017р. та на майбутнє доказів не надано.

Стороною позивача суду не надано письмових доказів сплати за санаторно-курортне лікування обох дітей у 2014-2015 роках 20000 грн., тому суд відмовляє у задоволенні цих вимог.

У запереченнях відповідач не погодився із стягненням з нього додаткових витрат на придбання контактних лінз, мотивуючи це тим, що лікування не призначено, а рекомендовано. Також посилається на мирову угоду від 23.10.2015р. якою сторони погодилися про відсутність претензій щодо аліментів на дітей.

Суд зазначає, що рекомендація лікаря щодо носіння контактних лінз ОСОБА_2 ОСОБА_10 є різновидом рекомендованих дій щодо запобігання в майбутньому виникненню хвороби, а тому відхиляє такі заперечення. Щодо мирової угоди та умов на яких вона була укладена слід зазначити, що цією угодою були погоджені аліментні зобовязання, а тому щодо додаткових витрат ця мирова угода не застосовується.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у сумі 705,38 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПКУкраїни, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 70538 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 705,38 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Апеляційному суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.