Провадження № 2/234/413/18
28 березня 2018 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:
судді Марченко Л.М.,
за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Макіїввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта імені ОСОБА_2» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП«Макіїввугілля» ВП «Шахта імені ОСОБА_2» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Згідно заяви позивач ОСОБА_1 просив суд розглянути справу у його відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, заяв чи відзиву не надав.
На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України судом постановлена ухвала від 28.03.2018 року про заочний розгляд справи.
Дослідивши доводи позову, надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, за положеннями ст.117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.
Як вбачається з ксерокопії трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.13), останній з 19.08.2013 року був прийнятий на роботу гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті саме до відокремленого підрозділу «Шахтоуправління імені ОСОБА_2» державного підприємства «Макіїввугілля», звідки був звільнений 20.05.2015 року.
В переліку відокремлених підрозділів державного підприємства «Макіїввугілля» відсутній такий, про якого зазначає позивач, як про місце свого працевлаштування, відокремлений підрозділ «Шахта імені ОСОБА_2».
Таким чином твердження позивача про те, що він працював та був звільнений з відокремленого підрозділу «Шахта імені ОСОБА_2» державного підприємства «Макіїввугілля» не відповідає дійсності, у звязку з чим його позовні вимоги про стягнення середнього заробітку предявлені необґрунтовано, оскільки фактичне місце роботи позивача згідно його трудовій книжці є іншим.
Також слід зазначити, що згідно ст.51 ЦПК України заміна відповідача у справі може бути проведена судом лише за клопотанням позивача.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у судове засідання не зявився, суд позбавлений можливості вирішити питання про заміну відповідача за відсутністю такого клопотання від позивача.
На підставі наведеного суд вважає, що позов ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку, який предявлено до державного підприємства «Макіїввугілля» з огляду на факт його роботи на відокремленому підрозділі «Шахта імені ОСОБА_2» державного підприємства «Макіїввугілля», є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено факту його роботи у вказаному відокремленому підрозділі, а згідно його трудової книжки вбачається, що у той же час ОСОБА_1 працював саме на іншому підприємстві відокремленому підрозділі «Шахтоуправління імені ОСОБА_2» державного підприємства «Макіїввугілля». Також недоведеним є факт стягнення з відповідача заборгованості по зарплаті, оскільки представленим позивачем судовим рішенням заборгованість стягнута з іншої юридичної особи, розташованої в Луганській області.
Відповідно до ст.5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 17, 18, 263, 265, 273, 280, 351, 352, 354 ЦПК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до державного підприємства «Макіїввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта імені ОСОБА_2» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд.

Суддя Л.М.Марченко