АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/7794/15-ц 22-ц/774/137/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 182/7794/15

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді -доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк",

розглянувши в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року, ухваленого суддею Кобеляцька-Шаховал І.О. у м. Нікополі,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" ( надалі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа - Приватне підприємство „Паралель" ( надалі - ПП„Паралель"), про визнання кредитного договору припиненим.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначив, що 19 жовтня 2005 року між ним та ПАТ „УкрСиббанк", правонаступником якого є відповідач укладений кредитний договір № 119ГМ009К від 19 жовтня 2005 року, за умовами якого він зобов'язався повернути кредит у розмірі 698000 грн. та сплатити 18,00 % за його користування.

08 грудня 2011 року між ПАТ „УкрСиббанк" та ПАТ „Дельта Банк" укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ „УкрСиббанк" передав АТ „Дельта Банк" права вимоги, зокрема за даним кредитним договором.

Посилаючись на довідку, що видана АТ „Дельта Банк" від 18 лютого 2015 року про повне виконанням позичальником зобов'язань перед кредитором, позивач вважає, що кредитний договір припинив свою дію.

Однак, відповідачем не розірвано договір іпотеки та не знято заборони відчуження з предмету іпотеки, тому позивач просить суд: визнати кредитний договір №119ГМ009К від 19 жовтня 2005 року 0, укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 припиненим та зобов'язання за ним, у зв'язку із повним виконанням.

05 листопада 2015 року ПП „Паралель" звернулось до суду із позовом до ПАТ „Дельта Банк" про визнання іпотечного договору припиненим. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з метою забезпечення виконання боржником ОСОБА_3 умов Договору про надання кредитної лінії № 119ГМ009К від 19 жовтня 2005 року, того ж дня 19 жовтня 2005 року між АК„УкрСиббанк" та ПП „Паралель" укладено іпотечний договір № 119ГМ0093 від 19 жовтня 2005 року. За умовами якого ПП „Паралель" передало в іпотеку Банку нерухоме майно: теплиця (інв. № 003251, літера Б,б); теплиця (інв. № 003253, літера Б-1); будівля побутових та допоміжних примішень (інв. № 776, літера № А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

18 лютого 2015 року кредитний договір № 0 від 19 жовтня 2005 року припинив свою дію у зв'язку з повним виконанням позичальником зобов'язань перед кредитором, однак відповідачем не розірвано договору іпотеки та не знято заборони відчуження предмету іпотеки. Посилаючись, що ПП «Паралель» не має змоги повною мірою за своєю волею стосовно розпорядження переданого в іпотеку майна, тому просить суд визнати зобов'язання за кредитним договором № 0 від 19.10.2005 року, що укладений між АТ „УкрСиббанк» та ОСОБА_3 припиненим, а сам кредитний договір № 0, таким, що припинив свою дію. Визнати зобов'язання за іпотечним договором № 119ГМ0093 від 19.10.2005 року, що укладений між АТ „УкрСиббанк" та Приватним підприємством „Паралель" припиненим, а сам іпотечний договір № 119ГМ0093, зареєстрований в реєстрі за р.№ 3244, таким, що припинив свою дію. Вилучити запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав про предмет іпотеки за іпотечним договором № 119ГМ0093 від 19.10.2005 pоку, зареєстрованого в реєстрі за № 3244, а саме на нерухоме майно: теплиця (інв. № 003251, літера Б,б); теплиця (інв. № 003253, літера Б-1); будівля побутових та допоміжних приміщень (інв. № 776, літера № А); нежитлова будівля - будівля ядохімікатів (інв. № 777, літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Вилучити запис та зняти заборону відчуження предмету іпотеки за іпотечним договором № 119ГМ0093 від 19.10.2005 pоку, зареєстрованого в реєстрі за № 3245,3246 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на нерухоме майно - теплицю (інв. № 003251, літера Б,б); теплицю (інв. № 003253, літера Б-1); будівлю побутових та допоміжних приміщень (інв. № 776, літера № А); нежитлову будівлю - будівлю ядохімікатів (інв. № 777, літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ПП «Паралель» задоволено. Визнано зобов'язання за кредитним договором № 0 від 19.10.2005 року, що укладений між АТ „УкрСиббанк» та ОСОБА_3 припиненим, а сам кредитний договір № 0, таким, що припинив свою дію. Визнано зобов'язання за іпотечним договором № 119ГМ0093 від 19.10.2005 року, що укладений між АТ „УкрСиббанк" та ПП „Паралель" припиненим, а сам іпотечний договір № 119ГМ0093, зареєстрований в реєстрі за р.№ 3244, таким, що припинив свою дію. Вилучено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав про предмет іпотеки за іпотечним договором № 119ГМ0093 від 19.10.2005 pоку, зареєстрованого в реєстрі за № 3244, а саме на нерухоме майно: теплиця (інв. № 003251, літера Б,б); теплиця (інв. № 003253, літера Б-1); будівля побутових та допоміжних приміщень (інв. № 776, літера № А); нежитлова будівля - будівля ядохімікатів (інв. № 777, літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Вилучено запис та знято заборону відчуження предмету іпотеки за іпотечним договором № 119ГМ0093 від 19.10.2005 pоку, зареєстрованого в реєстрі за № 3245, 3246 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на нерухоме майно - теплицю (інв. № 003251, літера Б,б); теплицю (інв. № 003253, літера Б-1); будівлю побутових та допоміжних приміщень (інв. № 776, літера № А); нежитлову будівлю - будівлю ядохімікатів (інв. № 777, літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ „Дельта Банк" подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог. В мотивування апеляційної скарги зазначив, що довідка про відсутність у боржника кредитної заборгованості на підставі якої, було прийняте оскаржуване рішення є сфальсифікованою. Відповідач був позбавлений надати свої заперечення, оскільки належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений не був, а також копії позовної заяви не отримував, що позбавило можливості заперечувати проти позову та надавати заперечення.

У зв'язку із тим, що довідка про відсутність у боржника ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором є сфальсифікованою, представниками Банку надано звернення до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення.

Судом не враховано, що боргові зобов'язання за кредитним договором не виконані, станом на 14 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №119ГМ009К0) від 19 жовтня 2005 року становить 2020671,60 грн.

Судом розглянуто позов із об'єднанням в одне провадження, позовних вимог ПП «Паралель» які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник між двома юридичними фірмами та відноситься до юрисдикції господарського суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду як законне та обгрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, та наданихколегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.10.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" та укладено кредитний договір № 119ГМ009К від 19.10.2005 року, за умовами якого ОСОБА_3 у порядку, строки та на умовах, встановлених кредитним договором та додатковими угодами повернути кредитні кошти у розмірі 698000 грн. та сплатити 18,00 % річних та штрафні санкції (а.с.3-4).

08.12.2011 року між ПАТ „УкрСиббанк" та ПАТ „Дельта Банк" було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ „УкрСиббанк" передає (відступає) АТ „Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.23). До нового кредитора перейшли права первісного кредитора (АТ „УкрСиббанк") у зобов'язанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав( а.с.9-10).

З метою забезпечення виконання боржником ОСОБА_3 умов кредитного Договору № 119ГМ009К від 19 жовтня 2005 року, того ж дня 19 жовтня 2005 року між АК„УкрСиббанк" та ПП „Паралель" укладено іпотечний договір № 119ГМ0093 від 19 жовтня 2005 року. За умовами якого ПП „Паралель" передало в іпотеку Банку нерухоме майно: теплиця (інв. № 003251, літера Б,б); теплиця (інв. № 003253, літера Б-1); будівля побутових та допоміжних примішень (інв. № 776, літера № А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.19-21).

Згідно копії довідки за вих.№2-00 від 18 лютого 2015 року виданої ОСОБА_3 заступником голови ради директорів АТ «ДельтаБанк» Кінбергом С.В., в тому, що договір про надання споживчого кредиту №0,укладений 19.10.2005 року між ОСОБА_3 та первісним кредитором АТ «УкрСиббанк» , права якого з 08.12.2011 року перешли до АТ «ДельтаБанк» , надалі «кредитор», з усіма додатковими правочинами до нього,укладеними як з АТ «УкрСиббанк», так і з кредитором, надалі по тексту - «Договір», припинив свою дію з 18.02.2015 року у зв'язку із повним виконанням позичальником зобов'язань перед кредитором за вказаним договором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника по Договору №0 від19.10.2005 року ( а.с.11).

Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №0 від 19.10.2005 року станом на 14 червня 2017 року за ОСОБА_3 міститься заборгованість у розмірі 2020671,60 грн. ( а.с.74-77).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та ПП «Паралель» , суд першої інстанції дійшов висновку про виконання боржником свого обов'язку за кредитним договором та повним погашенням кредитної заборгованості, тому визнав кредитний договір припиненим та договір іпотеки та скасував іпотечне обмеження.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов'язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Юридичним наслідком належного виконання зобов'язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов'язання.

Таким чином, з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Звертаючись до суду із позовними вимогами ОСОБА_3 посилався, на довідку, у якій зазначено про відсутність у нього перед Банком кредитної заборгованості, як підставу припинення дії кредитного договору у зв'язку із виконанням кредитних зобов'язань.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідач ПАТ «Дельта Банк» заперечує проти видачі довідки ОСОБА_3 за вих.№2-00 від 18 лютого 2015 року. На підтвердження чого надав до суду заяву від 26 червня 2017 року за вих. №4858 про звернення до Нікопольського відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме підробку довідки від 18.02.2015 року, підпису представника банку, запису на розписці та довіреності представника банку.( а.с.124-127).

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваного рішення, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Колегія суддів надає критичну оцінку довідці за вих. №2-00 від 18 лютого 2015 року виданої ОСОБА_3 заступником голови ради директорів АТ «ДельтаБанк» Кінбергом С.В., про відсутність заборгованості за кредитним договором №0 , який укладений 19.10.2005 року, вважає її неналежним доказом, оскільки вона не узгоджується із іншими матеріалами справи та суперечить інформації, яка міститься в документах наданих ПАТ «Дельта Банк». А саме: із розрахунком заборгованості за договором кредиту №0 від19.10.2005 року станом на 14 червня 2017 року за ОСОБА_3 міститься заборгованість у розмірі 2020671,60 грн., із відповіддю ПАТ «Дельта Банк» на звернення ОСОБА_3 від 11.07.2014 року з якого видно що заборгованість за спірним кредитним договором станом на 11.07.2014 р. складає 1123813,64 грн. ( а.с.120); заявою ОСОБА_3 про бажання закрити кредитні договори відкриті на його ім'я, зокрема один із них спірний №0 за наявності в нього коштів у розмірі 200000 грн. ( а.с.118); розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 01 червня 2017 року, з якого видно, що жодного разу з 19 грудня 2011 року прострочена заборгованість за кредитом не була погашена ( а.с.74-77).

Отже, висновки суду першої інстанції про доведеність виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань за кредитним договором № 119ГМ009К(№0) від 19.10.2005 року, ґрунтуються на неналежних доказах, які не узгоджуються із іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено заявлені позовні вимоги та правові підстави для визнання Кредитного договору припиненим - відсутні.

Відповідно до частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України з припиненням основного зобов'язання, забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог й у частині визнання припиненим іпотечного зобов'язання за спірним кредитним договором.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що не знайшов підтвердження факт повернення ОСОБА_3 кредитних коштів у повному обсязі ПАТ «Дельта Банк» та погашення кредитної заборгованості.

Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню на підставі положення п.1,3, ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, зазначений в статті перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Колегія суддів звертає угаву на доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «Дельта Банк» в частині не підсудності суду першої інстанції позову ПП «Паралель», оскільки спір між двома юридичними особами підвідомчий господарському суду, тому вважає ці доводи слушними.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

За змістом статті 15 ЦПК України ( в редакції, що діяла під час ухвалення оскаржуваного судового рішення) під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом. Частинами першою і другою цієї визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України господарському суду підвідомчі справи між юридичними особами у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Згідно зі статтею 16 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Розгляд справ між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду.

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України 27 квітня 2016 року, від 30 вересня 2015 року (справа № 6-1323цс15) та ухвалі Верховного Суду України від 17 лютого 2010 року.

У справі яка переглядається, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги юридичної особи - ПП «Паралель» до юридичної особи ПАТ «Дельта Банк» що виникли з договору іпотеки, в порушення вимог процесуального права прийняв позов ПП «Паралель» до провадження, не врахував, що спір виник між юридичними особами та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1ч.1 ст.255 ЦПК України).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції позовна заява ПП «Паралель» розглянута із порушення вимог процесуального законодавства, тому на підставі положення п.1ч.1 ст.255, п.п.1,3 ст.376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в частині вимог ПП «Паралель».

Згідно положення ч.13 ст.141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції при ухваленні нового рішення здійснює розподіл судових витрат. При зверненні до суду із апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк" сплатив 803,88 грн. судового збору, які підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк", третя особа - Приватне підприємство „Паралель", про визнання кредитного договору припиненим.

Закрити провадження у справі за позовом Приватного підприємства „Паралель" до Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" про визнання іпотечного договору припиненим. Роз'яснити Приватному підприємству „Паралель" право звернення до господарського суду із даними позовними вимогами.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції із ОСОБА_3 у розмірі - 803,88 грн., із Приватного підприємства „Паралель" у сумі 535,92 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: