Справа № 183/7765/15
№ 2/183/67/18
У Х В А Л А

21 травня 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача-3 ОСОБА_4, представника третьої особи-2 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_6 про розєднання вимог в окремі провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до Компанії «ОСОБА_8 ЛТД» (Беліз), Компанії «Філіантра Комерс ЛТД» (Беліз), ОСОБА_9, треті особи ОСОБА_10, ОСОБА_6 та за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_9 до ОСОБА_7, Компанії «ОСОБА_8 ЛТД» (Беліз), Компанії «Філіантра Комерс ЛТД» (Беліз),

встановив:

в провадженні суду перебуває означена цивільна справа.

До судового засідання 21 травня 2018 року надійшла заява ОСОБА_6, у якій останній із посиланням на норми ЦПК України в редакції, що діяв до 15 грудня 2017 року стосовно виключної підсудності, просить роз'єднати позовні вимоги по справі № 183/7765/15 за позовом ОСОБА_7 до «ОСОБА_8 ЛТД» (Беліз), Компанії «Філіантра Комерс ЛТД» (Беліз) про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, в частині позовних вимог щодо нерухомості за адресою АДРЕСА_1, а саме: визнати недійсним Договір позики від 10.03.2015 укладений між ОСОБА_7 та компанією «Філіантра Комерс ЛТД», на суму 2600200,24 грн., визнати недійсним договір іпотеки від 10.03.2015 укладений між ОСОБА_7 та компанією «Філіантра Комере ЛТД», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за № 537; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.03.2015 укладений між ОСОБА_7 та Компанією «Філіантра Комерс ЛТД», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за № 539; витребувати у ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 квартиру № АДРЕСА_2 (колишня назва Шаумяна) у м. Дніпро; визнати за ОСОБА_7 право власності на квартиру № АДРЕСА_3 (колишня назва вул. Шаумяна) у м. Дніпро та зустрічний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7, «Етрех Group LTD» «ОСОБА_8 ЛТД» (Беліз), Компанії «Філіантра Комерс ЛТД» (Беліз) про визнання права власності на нерухоме майно, за адресою АДРЕСА_1 в окрему справу та направити справу у цій частині на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровську за виключною підсудністю передбаченою ст. 30, 31 ЦПК України.

Заяву обґрунтовує тим, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях. Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання вимог перешкоджатиме з'ясування прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву. Предметом даного спору є нерухоме майно, яке нібито протиправно вибуло з законного володіння ОСОБА_7 при цьому нерухоме майно знаходиться в різних районах Дніпропетровської області (м. Новомосковську та м. Дніпро), відповідне майно витребовується окремо у різних відповідачів (у ОСОБА_9 витребовується нерухоме майно за адресою АДРЕСА_4; у Компанії «ОСОБА_8 ЛТД» нерухоме майно за місцем знаходження у м. Новомосковську), визнаються недійсними договори, які взагалі не зв'язані між собою укладені за різними об'єктами нерухомості та з різними відповідачами, поданню позову слугували різні підстави та різні порушення права позивача, відсутній єдиний предмет позову. Відповідно до ст. 126 ЦПК України (редакції до 15.12.2017) залежно від обставин, справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи. Спільний розгляд позовних вимог у справі № 183/7765/15 щодо нерухомості у різних містах Дніпропетровської області, з різними відповідачами та окремо вимогами щодо кожного з відповідачів у позовних вимогах відсутні об'єднані вимоги щодо всіх відповідачів), а отже фактично у позовній заяві ОСОБА_7 поданій у грудні 2015 року містяться декілька окремих позовів які потрібно роз'єднати та передати за виключною підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Фактично при відкритті провадженні по справі № 183/7765/15 судом першої інстанції порушені вимоги передбачені ст. 114, 121, 122, 126 ЦПК України, вимоги є не однорідними, пред'явлені позивачем до різних відповідачів, щодо різних об'єктів нерухомості, їх об'єднання ускладнює вирішення справи, а отже порушена підсудність щодо нерухомого майна за адресою АДРЕСА_5. Об'єднання в одній позовній заяві цілком різних позовних вимог до різних відповідачів є зловживанням процесуальними правами зі сторони представників позивача при поданні позову.

В судовому засіданні представник третьої особи-2 заяву підтримала та просила її задовольнити. Вказала на те, що подання заяви не є зловживанням правами з огляду на дату фактичної обізнаності третьої особи-2 про розгляд справи. Вказала на те, що необхідність вирішення питання обумовлена, в тому числі, і посиланням на це в ухвалі суду апеляційної інстанції від 17 квітня 2018 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_9 заяву підтримала. Зазначила, що на необхідність вирішення питання щодо розєднання позову вказує суд апеляційної інстанції.

Представники позивача просили відмовити в задоволенні заяви, вказуючи, що підстави для розєднання справи в різні провадження відсутні. Зазначили на зміст ухвали суду апеляційної інстанції під час розгляду питання щодо наявності підстав для скасування ухвали суду про відкриття провадження у справі, питання щодо обєднання позовів вирішено ухвалою суду про відкриття провадження у справі, третя особа-2 зловживає процесуальними правами подаючи відповідні заяви, заява подана не на відповідній стадії судового розгляду справи.

Представники відповідачів-1, 2, третьої особи-1 в судове засідання не з`явилися, підстав неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши подану заяву, заслухавши пояснення учасників справи, суд доходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.20 ЦПК України, не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до чч.10, 15 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

За ст.30 ЦПК України, до виключної підсудності віднесено, в тому числі, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

Так, ч.1 ст.30 ЦПК України встановлює, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою. Зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності предявляються в суді за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших визначених у цій статті правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

За ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути обєднано декілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи обєднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Обєднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті розєднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька обєднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Так, як свідчать матеріали справи, позивач в позовній заяві вказує, що спір у справі виник внаслідок того, що на підставі генеральних довіреностей від 09 та 10 жовтня 2014 року, які позивач не вчинювала та не посвідчувала, без згоди позивача та без її волі відбулися правочини, за якими відбулося відчуження майна, належного позивачу на користь відповідачів-1,2 та яке в наступному відчужене на користь відповідача-3, зокрема: торговельного комплексу та самовільних прибудов, що розташовані по вул. Гетьманській, 100 (колишня назва вул. Радянська) в м. Новомосковськ, Дніпропетровська область; квартири № АДРЕСА_6 (колишня назва Шаумяна), у місті Дніпро; паркувальних місць № 1 та № 22 по вул. Архітектора Дольніка, буд. 15 (колишня назва Шаумяна), прим. 31 в м. Дніпро. При чому, за наданими позивачем доказами вартість майна, що знаходиться на території Новомосковського району Дніпропетровської області є більшою, порівняно з вартістю майна, розташованого в м.Дніпропетровську.

За таких обставин, враховуючи положення ч.1 ст.30 ЦПК України у співставленні зі статтею 188 ЦПК України, вбачається, що позов у справі поданий одним позивачем до різних відповідачів, повязаний між собою підставою виникнення та поданими доказами в його обґрунтування, стосується нерухомого майна, розглядається за місцезнаходженням обєкта нерухомого майна, вартість якого є найвищою та спори з приводу якого відносяться до територіальної підсудності Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, розглядається в порядку одного й того-ж судочинства, внаслідок чого розєднання позовних вимог є недоречним і в задоволенні заяви належить відмовити.

При цьому, суд зважає, що матеріали справи, з огляду на наявність поштових конвертів, якими судом направлялися виклики третій особі повернені суду з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання, не містять належних доказів на підтвердження обізнаності третьої особи-2 про судові засідання, представник третьої особи з означеним клопотанням до суду не звертався, а тому суд не вбачає підстав для висновку про зловживання третьою особою правами.

Інші заяви та посилання сторін не є належними під час вирішення клопотання, а тому судом до уваги не приймаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 188, 260 ЦПК України, суд-

ухвалив:

в задоволенні заяви представника ОСОБА_6про розєднання позовних вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О. Парфьонов