Справа № 2018/3696/2012
УХВАЛА

"17" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Чередник В.Є.

за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу №2018/3696/2012 (6/640/141/18) за поданням державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ :

16.05.2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, враховуючи, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що на виконанні Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження №36683660 з виконання виконавчого листа № 2/2018/1644/2012/17 виданого 30.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 29869 грн, 3% річних у розмірі 2390,75 грн., сплачені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 322,60 грн, усього- 32582,35 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, дата народження 03.01.1986, РНОКПП НОМЕР_1.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що майно належне боржнику на праві власності відсутнє, доходів, джерел доходів, відкритих рахунків у банківських та фінансових установах у ОСОБА_2 немає, пенсійних виплат не отримує. Згідно інформації з Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, ОСОБА_2 на виклики з'явився, з матеріалами виконавчого провадження ознайомився, надав письмові пояснення.

Однак, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено у звязку з чим державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

В судове засідання державний виконавець Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 зявився, доводи подання підтримав та надав суду акт від 16.09.2016 року.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

На виконанні Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження №36683660 з виконання виконавчого листа № 2/2018/1644/2012/17 виданого 30.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 29869 грн, 3% річних у розмірі 2390,75 грн., сплачені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 322,60 грн, усього- 32582,35 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

21.02.2013 р. державним виконавцем Шабановим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с.9)

09.02.2016 р. ОСОБА_2 було направлено виклик старшого державного виконавця Шепель О.Є., щодо необхідності явки до державного виконавця для надання підтверджуючих документів про сплату боргу за виконавчим документом №2/2018/1644/2012/17 чи надання пояснень з приводу невиконання рішення суду (а.с.10).

16.09.2016 р. державним виконавцем Ярошенко В.В. здійснено вихід за місцем реєстрації ОСОБА_2 ,а саме: АДРЕСА_1. Двері ніхто не відчинив, вимога щодо виконати рішення суду та необхідності явки за викликом залишені за адресою АДРЕСА_1, про що державним виконавцем у присутності понятих складено акт (а.с.22).

20.09.2016 р. ОСОБА_2 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.8).

01.12.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до начальника Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області з заявою, щодо надання можливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження №36683660 (а.с.11) та в цей же день надав письмові пояснення, в яких зазначив, що не має можливості сплатити суму боргу в повному обсязі, у звязку з тим, що він не працює, джерел отримання доходів не має та зобовязується гасити суму заборгованості частково в міру його можливостей (а.с.12).

Згідно відповідей Пенсійного фонду України №НОМЕР_2 від 27.04.2018 р. та №НОМЕР_3 від 27.04.2018 р., ОСОБА_2 джерел доходів не має, пенсійних виплат не отримує (а.с.15, 17).

Також, відповідно до наданих відповідей Державної фіскальної служби України від 02.05.2018 р. №НОМЕР_4 та №НОМЕР_5 ОСОБА_2 доходів не отримує, відкриті рахунки у банківських та фінансових установах відсутні (а.с.16, 18).

23.08.2016 р. на запит державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_4 ГУ ДМС України в Харківській області надано інформацію про наявність у громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії ЕР №196516 від 26.07.2012 р. (а.с.19)

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.05.2017 р., громадянин ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України.

Відповідно до ч. 5 ст 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

В листі Верховного Суду України "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об"єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; а поняття "ухилення від виконання зобов"язань" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов"язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов"язок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об"єктивні обставини.

У зв"язку із вищевикладеним про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов"язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов"язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Крім того, за положенням ч. 2 ст. 12 ЦПК України щодо змагальності, наявність вини та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Згідно положень ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Статтею 33 Конституції України регламентовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері встановлений Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

За ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованою законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобіганню злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Для вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно до вказаних норм законів необхідними елементами є не тільки наявність у нього невиконаного зобов'язання, а також доведеність факту свідомого ухилення від виконання такого зобов'язання.

Таким чином, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду, що, зокрема, полягає в тому, що він, отримавши 20.09.2016 р. копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2013 року та будучи обізнаним про свій обов'язок по поверненню грошових коштів стягувачу ОСОБА_3, підтвердивши це власноручними поясненнями, з 2016 р. по теперішній час жодних дій по виконанню судового рішення не здійснив.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи доведеність в судовому засіданні факту умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, та зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця Ярошенко В.В.. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 124, 129 Конституції України, ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст..12, 263, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа задовольнити.

Тимчасово заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою : 61033, м. Харків, вулиця Шевченко, б. 337, кв. 253, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія МТ№149448 виданий Київським РВ у Харківський області, виїзд за кордон України, а саме до повного виконання ним зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 2/2018/1644/2012/17, виданим 30.07.2012 р. Київським районним судом м.Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 29869 грн, 3% річних у розмірі 2390,75 грн., сплачені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 322,60 грн, усього- 32582,35 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018

Суддя Чередник В.Є.