АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2018 року м. Херсон

справа № 656/863/17

провадження №22-ц/791/578/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іванівського районного суду Херсонської області у складі судді Крисанової В.І. від 05 лютого 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 26 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також зазначило, що відповідно до умов укладеного договору між сторонами кредитного договору, він складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку, з якими відповідач була ознайомлена та погоджувалася з ними, що підтверджується її підписом у заяві позичальника.

Посилаючись на те, що свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31 серпня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 26799 грн 58 коп., яка складається із: 279 грн 21 коп. - заборгованість за кредитом, 20718 грн 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4050 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1252 грн 36 коп. - штраф (процентна складова ), позивач просив стягнути її з ОСОБА_2, також стягнути понесені судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 05 лютого 2018 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2012 року у сумі 21 276 гривень 43 копійки, із яких: 279 гривень 21 копійка - кредит; 20 718 гривень 01 копійка - проценти за користування кредитом; 279 гривень 21 копійка - пеня та комісія. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначила, що вона підписувала заяву про надання кредиту, проте «Умови та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не підписувала, працівники Банку з ними її не ознайомлювали. Крім того, строк позовної давності сплив, оскільки останній платіж нею здійснено 15.08.2014 року, строк дії картки закінчився.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник банку доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із пунктом восьмим Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, в межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває Херсонський міський суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежно виконувала свої зобов'язання за кредитним договором тим, що в передбачені договірними умовами строки та розміри сум, погашення кредитних коштів не здійснювала, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість. Суд також застосував строк позовної давності щодо стягнення штрафу та зменшив розмір неустойки на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частинах першій-третій ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладені банком з фізичними особами є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договру є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорові даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має досягнуто згоди.

Так, 26 липня 2012 року ОСОБА_2 шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», за змістом якої вона погодилась з тим, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами складають договір про надання банківських послуг, уклала з банком кредитний договір /а.с.6,62,77/.

Отже, сама заява подана ОСОБА_2 до банку містить назву «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку» /а.с.6/ та свідчить про усвідомлення відповідача з якою саме заявою вона звертається до банку, мету заяви та її підписання.

За викладених обставин, колегія суддів, не погоджується з доводами апеляційної скарги про не підписання і не ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку з таких підстав.

Таким чином, суд установив та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» виникли кредитні правовідносини.

З наданих банком документів вбачається, що ОСОБА_2 отримала кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн, строк дії кредитної картки - 01/16, що нею не спростовується /а.с.61/.

З Пам'ятки клієнта кредитка «Універсальна» (тарифний план «55 днів»), а також довідки про умови кредитування вбачається, що базова процентна ставка на залишок заборгованості становить 2,5 % /а.с.62,77/

Останній платіж відповідач здійснила - 15.08.2014 року/зв.с. а.с.4,53/

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач заявила про застосування позовної давності до основної суми заборгованості та неустойки /а.с.46/.

За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31 серпня 2017 року становить 26 799 грн 58 коп., яка складається з: 279 грн 21 коп. - заборгованість за кредитом; 20718 грн 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4050 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 252 грн 36 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком суми заборгованості /а. с. 4-5/

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Із наданої банком довідки вбачається, що строк дії картки - січень 2016 року /а.с.(зв.с.) 54/. Як установлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення ОСОБА_2 заборгованості за кредитом 19 жовтня 2017 року /а.с.39/.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що строк дії картки закінчився 31 січня 2016 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 19 жовтня 2017 року, то висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем щодо вимог про стягнення основної суми заборгованості та неустойки не сплив ґрунтується на вимогах закону та узгоджується з матеріалами справи, а тому доводи апеляційної скарги про пропуск банком строку позовної давності для стягнення кредитної заборгованості та пені внаслідок здійснення останнього платежу на погашення кредиту - 15 серпня 2014 року, та пред'явлення позову - 14 вересня 2017 року колегія суддів відхиляє.

Крім того, при вирішенні стягнення суми пені, як неустойки, за порушення прийнятих на себе зобов'язань, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, суд першої інстанції застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, що відповідачем не оспорюється.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Так, згідно п.1.1.3.1.4 Умов та правил надання банківських послуг, які Банк надав разом з позовною заявою, банк зобов'язаний нараховувати відсотки на поточний щоденний залишок коштів, розміщених клієнтом на картрахунку, відповідно Правил і Тарифів Банку /а.с.12/.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. При цьому відповідно до п. 1.1.3.1.9, до якого відсилає пункт 1.1.3.2.3. зазначені дії здійснюються банком у спосіб , вказаний в заяві. /а.с.12 зв.с./. Проте, надана банком анкета-заява такого способу не містить, банком інше не доведено.

Отже, базова процентна ставка на залишок заборгованості становить 2,5 % /а.с.62,77/, яка нараховується на суму кредитної заборгованості 279 грн.21 коп.

Нарахування процентів в розмірі 20 718 грн.01 коп. на суму наданого кредиту 300 грн., який не погашений в сумі 279 грн.21 коп. банком не доведено, оскільки наданий розрахунок, колонка 12 якого містить нарахування цієї суми заборгованості з 31.07.2012 року по 31.08.2017 року, не узгоджується з умовами наданих банком Умов та правил надання банківських послуг.

Таким чином, виходячи з договірних умов, до стягнення підлягають проценти за користування кредитними коштами в сумі 421 грн 46 коп. розрахунок яких проведений виходячи з суми непогашеного тіла кредиту 279,21 грн, відсоткової ставки 2,5 процентів на місяць (30 процентів із розрахунку 360 днів на рік), 1980 днів прострочки сплати ( з 27.02.2012 року по 31.08.2017 року), суми сплачених відсотків відповідно до розрахунку 73,54 грн, а саме: 2,5% від 279 грн 21 коп. : 30 дн =0,25 грн % ( за 1 день) х 1980 дн.) 495 грн - 73,54 (сплачені проценти ).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо необґрунтованості нарахованої суми процентів в розмірі 20 718,01 грн. за користування кредитним коштами, сума яких складає 279,21 грн.

Підстави відмови в стягненні суми штрафу внаслідок пропуску строку позовної давності не оскаржуються, а тому суд апеляційної інстанції правової оцінки їм не надає.

Отже, враховуючи вищезазначене, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 26 липня 2012 року, яка виникла станом на 31.08.2017 року становить 979 грн 88 коп. та складається з таких складових:

- тіло кредиту в сумі 279 грн 21 коп.;

-проценти в сумі 421 грн.46 коп.

- 279 грн 21 коп. - пеня та комісія (зменшена судом першої інстанції)

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, в частині стягнення загального розміру заборгованості з 21276 грн 43 коп. до 979 грн 88 коп, суми процентів з 20718 грн 01 коп до 421 грн 46 коп, суми судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору з 1600 грн до 73 грн 60 коп. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 05 лютого 2018 року змінити в частині стягнення загального розміру заборгованості з 21276 грн 43 коп. до 979 грн 88 коп, суми процентів з 20718 грн 01 коп до 421 грн 46 коп, суми судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору з 1600 грн до 73 грн 60 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повний текст судового рішення виготовлено 14 травня 2018 року

Суддя І.В. Склярська