АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/6114/17 22-ц/774/1180/К/18А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/6114/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 13 березня 2018 року, яке ухвалено суддею Гринь Н.Г. о 13 годині 09 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 19 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв'язку з непрацездатністю.

Позов мотивовано тим, що відповідач є її батьком. Вона є інвалідом першої групи з дитинства, отримує пенсію. ЇЇ мати - ОСОБА_3 не працює, оскільки здійснює постійний догляд за нею, отримуючи матеріальну допомогу в сумі 27 грн. 90 копійок. Відповідач працює водієм у ПАТ «АрселорМітталл Кривий Ріг», інших утриманців немає, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на її утримання.

Просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку доходу щомісячно, починаючи з дня подання позову.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 13 березня 2018 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 04 квітня 2018 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, починаючи з 25.10.2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допущено рішення до негайного виконання в межах місячного платежу.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та невірне застосування судом норм матеріального права, а саме: статей 182, 190, 198, 200 СК України.

Зокрема, відповідач вважає, що суд не врахував норм матеріального права про те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей лише у випадку, якщо вони можуть надавати допомогу, та не з'ясував матеріальне становище платника аліментів. Також, вважає, що суд мав би прийняти до уваги те, що на його утриманні вже перебуває непрацездатний брат, а доньці він добровільно надавав матеріальну допомогу щомісяця приблизно по 1 500,00 грн., тобто не ухилявся від обов'язку щодо її утримання. Відповідач також зазначив, що позивачка має право на утримання й від своєї матері, яка є працездатною та не працює, а також у власності позивачки є нерухоме майно та вона отримує допомогу від держави.

Крім іншого, відповідач вказує на те, що він не заперечує проти укладення договору про припинення права на аліменти шляхом передачі позивачці у власність 1/4 частини квартири №АДРЕСА_1, у якій на теперішній час проживає його донька.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, який не приймається до уваги колегією суддів, оскільки поданий з порушенням вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5, які, кожна окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 визнана людиною з інвалідністю першої групи з дитинства безстроково, потребує постійного стороннього догляду (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_2 працює в ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» водієм технологічного транспорту, з 01.01.2018 року отримує заробітну плату з окладом 8100 грн. та виробничу премію в розмірі 30% від окладу (а.с. 44).

У відповідача є брат ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає в АДРЕСА_3 (а.с.40).

Згідно із свідоцтвом про право власності на житло ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності належить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, в якій наразі проживає позивач із своєю матір`ю (а.с.29-30).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.12.2017 року, позивачка ОСОБА_1 на праві приватної власності має житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 26-27).

Задовольняючи позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), суд першої інстанції виходив з того, що, на підставі ст.ст.198, 200 СК України, у позивача наявне право на отримання аліментів від батька.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Згідно із ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), визнана людиною з інвалідністю першої групи з дитинства безстроково, потребує постійного стороннього догляду (а.с.3), та щомісячно отримує державну соціальну допомогу у розмірі 1 063,50 грн. (а.с. 5).

Мати позивача - ОСОБА_3 не працює, перебуває на обліку в Саксагнаському Управлінні праці та соцзахисту населення м.Кривого Рогу, як особа, яка не працює і здійснює догляд за інвалідом І групи (позивачем ОСОБА_1), отримуючи щомісячну компенсаційну виплату у розмірі 27,90 грн. (а.с. 7), тобто, мати не має можливості надавати фінансову допомогу своїх повнолітній непрацездатній доньці, оскільки вона здійснює догляд за донькою та надає їй щоденну допомогу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_3 є працездатною та має можливість працювати і надавати матеріальну допомогу доньці, спростовуються вищевикладеним.

Доводи апеляційної скарги про те, що у власності позивача є нерухоме майно колегією суддів відхиляються, оскільки, наявність у непрацездатної дитини на праві власності нерухомого майна (будинку та земельної ділянки), доходи від якого не задовольняють всіх її потреб, не може бути підставою для звільнення одного з батьків від справи аліментів на утримання цієї дитини.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на можливість врегулювання спору шляхом укладення договору про припинення права на аліменти шляхом передачі позивачці у власність 1/4 частини квартири №АДРЕСА_1, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки дане питання вирішується в позасудовому порядку та сторони не ставили перед судом питання про затвердження мирової угоди.

Не приймаються до уваги й доводи відповідача про те, що він здійснює догляд за непрацездатним братом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки, зазначені обставини не звільняють відповідача від надання допомоги на утримання своєї повнолітньої непрацездатної доньки.

Крім того, обов'язок утримувати свою повнолітню непрацездатну доньку покладається на батьків, проте відповідач фактично переклав свій обов'язок піклуватись та матеріально забезпечувати її виключно на державу та матір, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному поряду не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: