Справа №585/4021/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 22-ц/788/735/18 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

10 травня 2018 року м.Суми

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про затвердження мирової угоди

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, вимоги якого 09 листопада 2017 року уточнив та просив визнати за собою право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Golf», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який зареєстрований за ОСОБА_4, залишивши транспортний засіб у спільній частковій власності.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що за усною домовленістю з відповідачем останній мав придбати спірний автомобіль за 120000 грн та зареєструвати його на двох співвласників, тобто, на позивача та на себе. Для цього, 02 березня 2017 року він передав ОСОБА_4 60000 грн, що підтверджується розпискою. Придбавши автомобіль, як вказав позивач, відповідач домовленість не виконав і зареєстрував його за собою. До того ж, право користуватися транспортним засобом він йому не надає і половину його вартості відмовляється повернути.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 з вказаним рішенням суду не погодився і оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі він, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, на неповне з'ясування обставин у справі, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтував тим, що суд не надав належної правової оцінки розписці, складеній 02 березня 2017 року відповідачем, якою той підтвердив існуючу домовленість між ними про придбання та реєстрацію на двох спірного автомобіля.

07 травня 2018 року від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшла заява про затвердження укладеної ними 04 травня 2018 року мирової угоди і закриття провадження у даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказана заява про затвердження мирової угоди задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно підписаної 04 травня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля сторони домовились про наступне:

1. Сторони за даною мировою угодою визначили та повністю погоджуються з тим, що з моменту набуття законної сили ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області про визнання даної Мирової угоди, автомобіль марки «Volkswagen Golf», 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, належить на праві спільної часткової власності у рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

2. Позивач відмовляється від позовних вимог, заявлених до Відповідача;

3. Позивач і Відповідач стверджують, що на момент підписання даної мирової угоди всі майнові претензії, які заявлялися один до одного узгоджені щодо права власності на спірний автомобіль марки «Volkswagen Golf», 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, повністю узгоджені сторонами і заявлятися в подальшому один до одного не будуть, умови даної мирової угоди не суперечать закону, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб та є виконуваними;

4. Судові витрати та витрати, пов'язані з розглядом даної цивільної справи покладаються на Сторони в понесених розмірах;

5. Сторони заявляють, що їм (Сторонам цієї Мирової угоди) зрозуміло, що у разі визнання судом цієї Мирової угоди, провадження у цій справі закривається і призводить до неможливості повторного звернення до суду з тотожним позовом, а саме, що повторне звернення до суду будь-якою із Сторін з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ст. 206 ЦПК України);

6. Ця Мирова угода Сторонами прочитана, відображає їх волевиявлення, наміри та містить предмет і всі суттєві умови, за якими вони хотіли досягти згоди.

7. Ця Мирова угода укладена Сторонами в трьох однакових примірниках: один примірник для її подання до суду та по одному для кожної із Сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, вирішуючи питання про затвердження умов мирової угоди, суд зобов'язаний перевірити, чи не суперечить мирова угода закону, а також, чи не порушують вони прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ОСОБА_3 послався на порушення відповідачем ОСОБА_4 його права щодо можливості володіти та користуватися спірним автомобілем. Крім того, позивач вказував на те, що відповідач відмовляється повернути йому половину вартості придбаного за спільні кошти транспортного засобу.

Водночас, як встановив суд першої інстанції, що також вбачається з матеріалів справи, відповідач позов визнав, тобто, визнав право позивача на 1/2 частину придбаного автомобіля.

Крім того, під час розгляду даної справи в суді першої інстанції позивач і відповідач 11 грудня 2017 року та 28 лютого 2018 року сторони вже звертались до суду із заявами про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі.

Серед умов мирових угод, зокрема, були: визнання сторонами права спільної часткової власності на спірний автомобіль за кожним з них у рівних частках та відсутність майнових претензій стосовно автомобіля (а.с. 36, 66).

Ухвалами від 07 лютого 2018 року та від 12 березня 2018 року Роменський міськрайонний суд Сумської області відмовив у затвердженні мирових угод, посилаючись на те, що їх умови суперечать закону.

Отже, виходячи з обставин справи, вбачається, що спір між позивачем та відповідачем фактично відсутній, оскільки відповідач не заперечує проти права ОСОБА_3 на 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Golf», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, проте, здійснити державну реєстрацію цього автомобіля за двома співвласниками сторони не можуть, оскільки автомобіль був придбаний відповідачем одноособово, а тому його державна реєстрація здійснена на підставі договору купівлі-продажу за набувачем, тобто на ОСОБА_4

Таким чином, на думку колегії суддів, метою заявленого позову є не захист порушених чи невизнаних прав, а ухвалення судового рішення, за допомогою якого ОСОБА_3 матиме можливість також здійснити державну реєстрацію спірного транспортного засобу, тобто, поза визначеним чинним законодавством порядком державної реєстрації транспортних засобів.

З урахуванням зазначеного, так як умови мирової угоди суперечать закону, оскільки позивач не довів наявність спору з відповідачем стосовно вирішення заявленого в позові питання, тому у затвердженні мирової угоди слід відмовити і продовжити судовий розгляд даної цивільної справи.

Керуючись ст. 207 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в затвердженні мирової угоди, укладеної 04 травня 2018 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - С.Г.Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І.Собина

Т.А.Левченко