АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2011/1173/2012 Головуючий суддя І інстанції Шестак О. І.
Провадження № 22-ц/790/324/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за іпотечний кредит та додатковою угодою, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору поруки припиненим з моменту укладення додаткової угоди до договору про іпотечний кредит,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованість за договором про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008 та додатковою угодою від 06.08.2008 в розмірі 686666,36 грн., а також судовий збір в розмірі 862,07 грн., просить стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, з яким було укладено договір поруки 200,00 грн.

При цьому, в обґрунтування заявленого позову, посилався на те, що ОСОБА_4 було надано кредит в розмірі 230000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.03.2019.

06.08.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008, відповідно до якого, було змінено валюту кредитування, заборгованість за договором в розмірі 229704,05 грн. було конвертовано в 49 505,18 доларів США.

Відповідач ОСОБА_4 зобов'язалась повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, однак умови договору не виконала, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, загальна сума якої станом на 19.10.2011 складає 86206,53 дол. США, що за курсом НБУ становить 686866,36 грн. В добровільному порядку погашення заборгованості відповідач не проводить.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № HAEEGI/1 від 11.03.2008.

Окрім цього, в якості забезпечення зобов'язань за договором про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008, між позивачем та філією ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова було укладено договір поруки від 01.09.2010, відповідно до якого ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова зобов'язується перед позивачем за виконання боржником всіх своїх зобов'язань за договором, розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою 200,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із зустрічною позовною заявою про визнання договору поруки № HAEEGI/1 від 11.03.2008 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», припиненим з моменту укладання додаткової угоди до договору про іпотечний кредит від 06.08.2008 року.

В обґрунтування своїх вимог, позивач за зустрічним позовом посилався на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України, згідно якої припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2012 року Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «УФА «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та додатковою угодою - задоволено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки припиненим з моменту укладання додаткової угоди до договору про іпотечний кредит - відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008 року та додатковою угодою від 06.08.2008 року в сумі 686866,36 грн.

Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008 року та додатковою угодою від 06.08.2008 року в сумі 200,00 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 862,07 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказав, що судом першої інстанції при розгляді справи по суті, не були перевірені всі фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, не перевірено в повному обсязі графік погашення Відповідачами кредиту, не перевірив договір іпотеки та інші додаткові угоди; повноваження особи, яка підписувала позовну заяву та робила розрахунки. Послався на те, оскаржуване рішення не містить повного розрахунку, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Кураксіної О.І. та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_4, був укладений Кредитний договір № HAEEGI, у відповідності з яким Банк надав відповідачу-2 кредит на строк по 11.03.2019 включно в розмірі 230000,00 грн. на придбання однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, зі сплатою відсотків за використання Кредитом в розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за Кредитом.

06.08.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008, згідно якої було змінено валюту кредитування, заборгованість за договором в розмірі 229704,05 грн. конвертовано в 49 505,18 доларів США.

Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: Позичальник зобов'язується щомісячно до 11 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору. Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками та комісією) згідно графіка погашення Кредиту.

У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач-2 зобов'язання за Договором про іпотечний кредит та додатковою угодою не виконала.

У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за договором про іпотечний кредит від 11.03.2008 та додатковою угодою від 06.08.2008 ОСОБА_4 станом на 19.10.2011 має заборгованість у розмірі 86206,53 дол. США, що за курсом НБУ становить 686866,36 грн., яка складається з наступного: 48340,95 дол. США - заборгованість за кредитом, 18910,41 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3388,57 дол. США - заборгованість по комісії, 15566,60 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

В якості забезпечення зобов'язань за договором про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008, між позивачем та філією ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова було укладено договір поруки від 01.09.2010, відповідно до якого ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова зобов'язується перед позивачем за виконання боржником всіх своїх зобов'язань за договором, розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою 200,00 грн.

Згідно п. 4 Договору поруки від 01 вересня 2010 у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

Окрім цього, в якості забезпечення зобов'язань за договором про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008, між позивачем та ОСОБА_3укладено договір поруки № HAEEGI/1 від 11.03.2008.

Згідно з п. п. 10.2., 10.4. договору про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008, договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін, додаткові угоди до цього договору, які можуть бути укладені в майбутньому, є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. п. 3.1. договору про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008, виконання позичальником зобов'язань за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується договором поруки № HAEEGI/1 від 11.03.2008 року.

Згідно п. 1 Договору поруки № HAEEGI/1 від 11.03.2008 року, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобов'язань за договором про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникнуть на його підставі у майбутньому.

За п. 1. 5. Договору поруки, поручитель дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем.

У п. 6.1.6 договору поруки вказано, що поручитель ОСОБА_3 повністю розуміє всі умови цього Договору, свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що права банку були порушені неналежним виконання зобов'язання з боку ОСОБА_4, та підлягають судовому захисту. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, суд мотивував свої висновки тим, що оскільки в договорі про іпотечний кредит, з яким ознайомлений поручитель, передбачена можливість укладення додаткових угод, то ця умова стала результатом домовленості сторін (банка і поручителя), а, отже поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які належним чином вмотивовані, відповідають матеріалам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Факт укладання спірних договорів та наявність заборгованості не заперечується ОСОБА_3

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що судом першої інстанції не було перевірено повноваження особи, яка підписувала позовну заяву та робила розрахунки.

Позовна заява та розрахунок заборгованості за кредитним договором підписана представником позивача - ОСОБА_7 На звороті аркуша справи 16 та на аркуші справи 17 є копія Довіреності №3032 від 25.08.2009, якою ПАТ КБ «Приватбанк» було уповноважено ОСОБА_7, зокрема, подавати, підписувати, пред'являти та підтримувати цивільні позови, та інші процесуальні документи. Вказана довіреність була видана без права передоручення строком до 31.12.2012. Позовна заява була подана до суду 25.01.2012, тобто під час дії довіреності і тому ОСОБА_7 мав необхідні повноваження на вчинення таких дій, що було перевірено судом, та на підставі чого було відкрито провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення не містить повного розрахунку, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на аркушах справи 4-5 міститься розрахунок заборгованості за договором № HAEEGI від 11.03.2008, наданий позивачем у якості додатку до позовної заяви, аналогічний розрахунок було додано до уточненої позовної заяви - аркуші справи 50-51.

Суд, задовольняючи позовні вимоги банку, послуговувався зазначеним бухгалтерськими документами, оскільки відповідачем не було надано свого розрахунку заборгованості, який би спростовував той, що був заявлений банком.

З вимог ст. 543 ЦК України вбачається, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно зі ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредиторами за порушення зобов'язання боржником.

За правилами ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Під час розгляду справи районним судом було досліджено положення Договору поруки № HAEEGI/1 від 11.03.2008, укладеного між позивачем та ОСОБА_3

Суд першої інстанції надав належну оцінку тому факту, що підписавши вказаний договір, ОСОБА_3 погодився з його умовами, зокрема, з п. 1 за яким поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобов'язань за договором про іпотечний кредит № HAEEGI від 11.03.2008 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникнуть на його підставі у майбутньому, та п. 1. 5. за яким поручитель дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем.

Таким чином, твердження апелянта про те, що наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК України, для визнання поруки припиненою у зв'язку зі збільшенням обсягну відповідальності поручителя внаслідок зміни забезпеченого зобов'язання без його згоди - є безпідставним.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, що була чинною на час ухвалення оскаржуваного рішення, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Аналогічні правила про пропорційне стягнення судового збору передбачені у ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Оскільки розподіл судових витрат законодавством передбачений у пропорційному, тобто частковому порядку, а не солідарному, то суд першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат мав зазначити конкретну суму, що підлягає стягненню з кожного з відповідачів.

З огляду на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення, дотримавшись норм матеріального права, дійшов обґрунтованих та мотивованих висновків, які не спростовуються до водами апеляційної скарги, однак допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання про розподіл судових витрат, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює оскаржуване рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391, 392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2012 року змінити в частині солідарного стягнення судового збору з ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір з кожного по 431 грн. 03 коп.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2012 року - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 1829 грн. 47 коп. суми сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 травня 2018 року.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

І.В. Бурлака.

П.В. Кісь.