Справа № 569/5040/18
22 травня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
з секретарем судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19 листопада 2013 року у розмірі 12 292 грн. 30 коп.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 24 січня 2018 року відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 12 292 грн. 30 коп., з яких 4 104 грн. 56 коп. заборгованість за кредитом, 1 519 грн. 47 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 5 606 грн. 73 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 561 грн. 54 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобов'язання.
У судове засідання представник позивача не з'явилася, при цьому подала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було особисто отримане відповідачем. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, 19 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом подання останнім анкети-заяви на відкриття рахунку і встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, Банк видає Клієнту картку, її вид визначений в Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання Картки, вказана в Заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачем про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачу було видано картку 19 листопада 2013 року.
Подавши відповідну заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають укладений між ним та позивачем договір про надання банківських послуг.
З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що після укладення договору відповідач користувався кредитними коштами, отриманими ним за договором у результаті чого виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 104 грн. 56 коп. (а.с.7-10).
Отже, позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, укладеним з відповідачем.
Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.
На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку.
Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
З наданого суду розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 19 листопада 2013 року, вбачається, що відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 24 січня 2018 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 12 292 грн. 30 коп., з яких: 4 104 грн. 56 коп. заборгованість за тілом кредиту, 1 519 грн. 47 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 5 606 грн. 73 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 561 грн. 54 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання.
Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 4 104 грн. 56 коп., заборгованості за процентами, яка становить 1 519 грн. 47 коп.
Разом з тим, згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 5 606 грн. 73 коп., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.
Пунктом 2.1.1.12.б.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення
У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязань позичальником є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності.
Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.
Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору.
Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій.
Водночас визначений у розрахунку загальний розмір штрафів 1 061 грн. 54 коп., зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 5 624 грн. 03 коп. (4 104 грн. 56 коп. + 1 519 грн. 47 коп.), суд вважає необґрунтованим і беручи до уваги визначені правила нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у розмірі 781 грн. 20 коп. (500 грн. 00 коп. + (5 624 грн. 03 коп. х 5%).
Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 19 листопада 2013 року, становить 6 405 грн. 23 коп. (4 104 грн. 56 коп. + 1 519 грн. 47 коп. + 781 грн. 20 коп.).
Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 918 грн. 14 коп. (6 405 грн. 23 коп. х 1762 грн. 00 коп. /12 292 грн. 30 коп.).
Керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 918 (девятсот вісімнадцять) гривень 14 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 22 травня 2018 року.
Суддя О.О. Першко