Справа № 367/471/17
Провадження №2/367/254/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

за участі секретаря Костяк В

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що в червні 2011 року до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням взяти для нього у банку кредит у розмірі 13 000 доларів США ,який просив оформити ім'я Позивача. Відповідач запевнив позивача, що усі грошові зобов'язання по кредитному договорі він буде нести особисто та вчасно виплатить усі грошові зобов'язання, що можуть виникнути у позивача у результаті укладення вищевказаного кредитного договору.

17.06.2011 року позивач оформив Кредитний договір у банківській установі «Альфа-банк» та узяв у кредит грошові кошти у розмірі 65 292,38 коп., які того ж дня позичив відповідачеві, про що було відповідачем власноруч написано відповідну розписку від 17.06.2011 року.

21.06.2011 року позивач оформив Кредитний договір у банківській установі «ПАТ Платинум-банк» та узяв у кредит грошові кошти у розмірі 44 556,29 грн., які того ж дня позичив відповідачеві, про що було Відповідачем власноруч написано відповідну розписку від 21.06.2011 року.

04.11.2013 року відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 10 300 гривень та 1 000 доларів США, які обіцяв повернути через декілька днів.

Незважаючи на той факт, до дату та порядок повернення коштів було чітко визначено, відповідач постійно переконує позивача, що йому потрібен ще деякий час для повернення отриманих від позивача коштів, однак кожного разу при настанні узгодженої дати, відповідач просить ще надати йому час.

Станом на дату подання даного позову Відповідач свої зобов'язання не виконав, ніяких коштів щомісячно не виплачував та гроші в строк, передбачений розпискою, не повернув.

На численні звернення Позивача та прохання повернути позичені кошти Відповідач не реагує та не виконує своє зобов'язання.

Згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 25 січня 2017 року 100 доларів США становить 2 723 гривні 19 копійок.

Відповідно сума заборгованості станом на 25.01.2017 становить: 65 292 грн. + 44 556 грн. + 10 300 грн. + 27 231 грн. (1 000 доларів США за курсом НБУ станом на 25.01.2017 року.) що складає 147 379 грн.

У передбачений порядок відповідач грошові кошти не повернув.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 17.06.2011 року у розмірі 65 292 гр;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 21.06.2011 року у розмірі 44 556 гр;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 04.11.2013 року у розмірі 37 531 гр та відшкодувати судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково,не заперечує щодо позову в частині стягнення із нього заборгованості по розписці від 04.11.2013р і навіть якщо позивачем пропущений строк позовної давності,то не заперечує проти стягнення із нього вказаної суми позики.Щодо розписки від 17.06.2011р та 21.06.2011р,то в даній частині позов не визнає,поскільки він від позивача вказані грошові кошти не отримував ,між ним та позивачем була домовленість про те,що він буде погашати кредити,які взяв позивач.Він кредити погашав,потім у нього не було можливості погашати кредити,але сума заборгованості по кредитним договорам значно менша,ніж та що зазначена у розписках.Він згоден погашати ту суму заборгованості,яку визначить суд коли банк звернеться до суду із позовами про стягнення заборгованості за кредитними договорами із позивача.

Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні встановлено,що 04.11.2013р між позивачем та відповідачем було укладено договір позики,відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 300гр та 1000 долларів США,які зобов»язався повернути 11.11.2013р.

Наведені обставини справи підтверджуються у судовому засідання розпискою,копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.10), а оригінал був оглянутий у судовому засіданні.Даний факт визнається відповідачем по справі.

Також, судовому засіданні встановлено,що відповідач у строк встановлений у розписці борг позивачу не повернув.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.. 611 ЦК України «У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання,якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України "За договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості".

Відповідно до ст. 1049 ЦК України " Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором.Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги,позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це,якщо інше не встановлено договором".

Поскільки відповідач порушив умови договору позики від 04.11.2013р,у встановлений строк борг позивачу не повернув,то суд стягує із відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 04.11.2013р в суммі 37 531 грн(10300гр +27 231 грн. (1 000 доларів США за курсом НБУ станом на 25.01.2017 року.)

Щодо вимог позивача в частині стягнення із відповідача боргу у суммі 65 292 грн. згідно розписки від 17.06.2011р та в суммі 44 556 грн. згідно розписки від 21.06.2011р,то в даній частині позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-19678цс15 від 11 листопада 2015р, зазначено,що «Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.»

Позивач на підтвердження існування боргових зобов»язань відповідача перед ним посилається на розписки від 17.06.2011р та від 21.06.2011 ,копії яких залучені до матеріалів справи (а.с.8-9),оригінали яких було оглянуто у судовому засіданні.

Згідно зазначених розписок не вбачається,що відповідач отримав від позивача кошти в суммі 65292,38грн згідно розписки від 17.06.2011р та 44556,29грн згідно розписки від 21.06.2011р .Згідно розписки від 17.06.2011р вбачається,що відповідач взяв на себе зобов»язання виплатити ОСОБА_3 65 292,38гр до 20.06.2013р які він взяв в Альфа банку 17.06.2011р на своє ім.»я для погашення його боргу,який він-відповідач у свою чергу винен ОСОБА_4Платежі зобов»язався здійснювати згідно кредитного договору №500213767 рівними частинами по 2720,09 грн. Аналогічно, згідно розписки від 21.06.2011р вбачається,що відповідач взяв на себе зобов»язання виплатити ОСОБА_3 44556,29гр до 21.06.2013р які він взяв в ПАТ «Платинум Банк» 21.06.2011р на своє ім.»я для погашення його боргу,який він-відповідач у свою чергу винен ОСОБА_4Платежі зобов»язався здійснювати згідно кредитного договору №50766/2767РL3 рівними частинами по 1857 грн.

Відповідно до ст.. 1053 ЦК України «За домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

2. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).»Однак у судовому засіданні не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що вказана сума є боргом,який виник з іншого договору і сторонами виконані вимоги ст.. 1053 ЦК України.

Враховуючи вищевикладені обставини,суд вважає позов позивача в частині стягнення із відповідача заборгованості за договором позики від 17.06.2011р у суммі 65292,38грн та за договором позики від 21.06.2011р в суммі 44556,29грн безпідставним та таким,що не підлягає до задоволення.

Поскільки позовні вимоги позивача судом задоволені частково,то відповідно до часткового відшкодування підлягають і судові витрати,понесені позивачем при оплаті судового збору,у зв»язку з чим суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати у суммі 640грн.

На підставі ст. 526,530, 1046,1048,1050 ЦК України,керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України суд , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 04.11.2013р в суммі 37 531 грн(тридцять сім тисяч п»ятсот тридцять одну грн.)

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати 640 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений 24.05.2018р.

Суддя: С.І. Оладько