Справа № 462/5041/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 22.09.2016 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона проживає у власні квартирі з адресою: м. Львів. вул. ОСОБА_5. 1. кв. 17. В кінці 2014 року до неї до дому прийшли невідомі особи, представились членами доброчинної організації , попросили її показати особисті документи і документи на квартиру. Вона їм не повірила і документів не дала. Після їхнього візиту, вона помітила, що в неї зникли документи, які вони просили, а саме: свідоцтво про право власності на квартиру , технічний паспорт на квартиру, а також паспорт громадянина України. Через деякий час до неї прийшла ОСОБА_6, також представилась їй , як член доброчинної організації, входила до неї в довіру, запропонувала їй звернутись до медичної установи з приводу стану здоровя, повезла її до психіатричної лікарні, повідомила її , що вона має перебувати в цьому закладі, оскільки є загроза її життю та здоровю, це єдиний шлях врятувати її від тих людей, які викрали її документи, та які мають ціль позбавити її життя заради її квартири. Поки вона перебувала в психіатричній лікарні , в її квартирі були замінені двері. Вона постійно просила ОСОБА_6 відвезти її додому, однак та казала їй , що існує загроза її життю. 11. 06. 2015 року її посадили у автомобіль, завезли до приватного нотаріуса ОСОБА_7, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Героїв УПА. 6. де вона змушена була за нополяганням ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_4 укласти договір довічного утримання зі ОСОБА_4 Лише після укладення договору її відвезли додому. Відповідно до укладеного договору утримання визначається у вигляді забезпечення продуктами харчування, надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. В цьому ж пункті зазначено, що матеріальне забезпечення з утримання ( догляду ), яке щомісячно має надаватись ОСОБА_1 оцінюється сторонами у суму 1000 гривень. З моменту укладення даного договору вона не отримала від відповідача ОСОБА_4 жодної матеріальної допомоги, відповідач не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені договором, укладеним між ними, не звертає уваги на потреби її і стан її здоров'я, вона є інвалідом 2 групи , відповідач не забезпечує її харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і взагалі відмовляється доглядати. 28 липня 2015 року вона звернулась до ОСОБА_4 з проханням розірвати даний договір. Той відповіді не надав. Просить суд розірвати договір довічного у тримання, укладений 11 червня 2015 року між нею та ОСОБА_8.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, зазначила, що вона не має близьких родичів, договір довічного утримання підписала під тиском. Вона має пенсію у розмірі 1400грн., однак її не отримувала, приходила в Ощад банк разом з ОСОБА_6, підписувала документ про отримання пенсію, однак ОСОБА_6 одразу забирала її паспорт та пенсію. ОСОБА_4 вона не знає, їй відомо, що то водій ОСОБА_6, ніяких коштів від ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не отримувала, продуктами харчування також їй не допомагали. Просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, додала, що відповідачем був здійснений один грошовий переказ позивачці вже після звернення до суду, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причина неявки суду невідома.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав , зазначив, що відповідачем здійснювались грошові перекази позивачці, куплялись продукти харчування, позивачку відповідач відвідував один-два рази на тиждень.

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст..744 ЦК договір довічного утримання (догляду) такий договір, при якому одна особа (відчужувач) надає у власність зовсім іншій особі (набувачеві) житлову квартиру, будинок, або їх частину, іншу нерухомість або рухоме майно, але взамін на це набувач зобовязаний надати відчужувачу відповідне утримання та (або) догляд довічно.

Відповідно до ст..81 ч.1 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 11 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_4 , відповідачем по справі, договір довічного утримання , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 у реєстрі №179 , згідно з яким позивач ОСОБА_1 передала у власність відповідачу ОСОБА_4 належну їй квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_10 зобовязався здійснювати її утримання (догляд), який визначається у вигляді: забезпечення продуктами харчування, надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Суд також звертає увагу, що в договорі не зазначена ціна утримання, яка має бути обовязково визначена в умовах договору.

Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків.

Відповідно до ст.756 ЦК у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, пояснень свідка ОСОБА_11 , якому позивачка доводиться троюрідною сестрою, відповідач не здійснював свої зобовязання за договором . Відповідно до їх пояснень вже приблизно два-три роки продукти харчування для позивачки купує сімя ОСОБА_11 приносить їх їй , також надає гроші ОСОБА_1 Суд враховує, що відповідач не надав суду доказів спростування такого ствердження. Таким чином , суд робить висновок, що відповідач не здійснював догляд за позивачкою, який має бути систематичним.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що виконання відповідачем зобовязань по вищезазначеному договору не можна визнати належним.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, суд керуючись ст..5, 756 ЦК України вважає за доцільним визнати за позивачкою право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись, ст.2, 5, 4 , 81, 263- 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання , укладений 11 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 у реєстрі №179 .

Визнати за ОСОБА_1(НОМЕР_1, реєстрація місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) право власності на квартиру АДРЕСА_1

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суду м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення .

Повний текст рішення складений 17.05.2018р.

Суддя: Румілова Н.М.