Єдиний унікальний номер 234/9930/17 Номер провадження 22-ц/775/670/2018
Головуючий у 1 інстанції Бакуменко А.В.
Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Краснощокової Н.С., Тимченко О.О.

за участі секретаря судового засідання Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м.Бахмуті цивільну справу 234/9930/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2018 року (суддя Бакуменко А.В.), ухваленого в приміщенні суду в м.Краматорськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2

Просив суд припинити право спільної часткової власності відповідача ОСОБА_2 на 1/3 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1, визнати на ним (позивачем) право власності на вказану частку квартири та присудити на користь відповідача грошову компенсацію в розмірі вартості 1/3 частки в сумі 8166,66грн.

В обґрунтування вимог послався та те, що він (ОСОБА_1.) є власником 2/3 частки зазначеної квартири в будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Право на спадщину за законом на 1/3 частку спірної квартири належить відповідачу ОСОБА_2 Протягом декількох років він просив розділити вказану квартиру у різні способи: або продати, або сплатити компенсацію відповідачу, або отримати компенсацію від останнього. Між тим відповідач з жодною пропозицією не погодився, сплачувати за комунальні послуги відмовляється, ремонтувати квартиру не бажає, жити в спірній квартирі також не хоче і заперечує, щоб там жили він (позивач) із своєю дружиною.

Враховуючи наведене, а також те, що у власності відповідача є інше житло в м.Боярка Київської області, а у нього (позивача) крім 2/3 частки спірної квартири нічого немає, просив позов задовольнити і припинити право спільної часткової власності відповідача на його частку, визнавши право власності за ним на всю спірну квартиру.

Також послався що за результатами оцінки вартість спірного майна складає 24500грн., вартість 1/3 частки - 8166,66грн., тому готовий сплатити відповідачу вартість його частки.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 серпня 2017 року позов задоволено повністю.

Ухвалою цього ж суду від 06 грудня 2017 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 та скасовано заочне рішення від 04 серпня 2017 року і розгляд справи призначено в загальному порядку.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2017 року позов задоволено повністю:

- припинено право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_2;

- визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_3;

- присуджено на користь ОСОБА_2 вартість 1/3 частки в квартирі АДРЕСА_4 в розмірі 8166,66 грн.

З зазначеним рішенням суду відповідач не погодився та подав через свого представника ОСОБА_3 апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та визнати за ним (відповідачем) право власності на 1/3 частку спірної квартири.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що задовольняючи позов суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи, а саме: наявність у нього (відповідача) іншого житла, не з'ясував, чи не завдасть припинення права на частку у квартирі істотної шкоди його інтересам і чи зможе він за грошову компенсацію придбати інше житло.

Зокрема, суд помилково послався на надані позивачем довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №88749340 від 02.06.2017 року, і виходив з наявності в нього (відповідача) на праві власності окрім 1/3 частки спірної квартири, ще і 2/6 часток квартири АДРЕСА_7 Це не відповідає дійсності, оскільки він взагалі не має на праві власності іншого нерухомого майна ніж частка спірної квартири.

Натомість, згідно результатів пошуку у відповідних реєстрах позивач на праві власності має нерухомість в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, м.Лозова Харківської області, м.Одеса та в м.Херсон.

Крім того, суд не дав оцінку висновку експерта-оцінювача ОСОБА_4, про вартість спірної квартири від 15.06.2017 року, який містить суперечності, а саме: у висновку зазначено (а.с.30), що за аналізом схожих квартир ринкова вартість яких дорівнює в середньому 11500у.о., що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.06.017 становить 304 317грн., при цьому ж приходить до висновку що середня вартість предмету спору за 1кв.м становить 803,41грн. (а.с.31), а у підсумку (а.с.33) зазначає, що загальна вартість квартири АДРЕСА_6 - 24500грн., що є явно не законним та підлягає повторному дослідженню. На підтвердження додає висновок №1053/12 від 08.08.2012 року судового будівельно-технічної експертизи за цивільною справою №2/0528/2722/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину у спільному майні, в якому встановлено вартість спірної квартири в розмірі 10912,90 доларів США, що явно не відповідає ціні, яку зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні.

При розгляді справи суд першої інстанції також порушив процесуальний закон - ст.ст.75, 76 ЦПК України (діючого у редакції на момент розгляду справи), оскільки ні він (відповідач), ні його представник не отримували судової повісток та копій позовної заяви з додатками.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 Апеляційний суд Донецької області ліквідовано.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п.1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилась, направила електронного листа з клопотанням про перенесення розгляду справи через командировку до м.Київа.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач - судовою повісткою-повідомленням (а.с.182), позивач - телефонограмами (а.с.173, 174), про з повідомленням часу та місця розгляду справи в порядку ч.9 ст.128 ЦПК України, через не отримання ним судової повістки за зазначеною в його позові адресою.

Причини неявки у судове засідання суду не повідомили і відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року) вважаються таким, що не з'явилися у судове засідання без поважних причин. Явка останніх у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року), справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.263 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року), судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як зазначено вище оскаржуваним рішенням Краматорського міського суду позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2012р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22278506 від 28.05.2014 року (а.с.8-11).

З копії зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що відповідач ОСОБА_2 успадкував 1/3 частини спірної квартири, розташованої за вказаною вище адресою (а.с.8).

Позивач звертався з пропозицією-вимогою до відповідача та пропонував останньому ОСОБА_2 продати, викупити або прийняти компенсацію вартості 1/3 частки квартири АДРЕСА_3. Дану пропозицію-вимогу ОСОБА_2 отримав 23.06.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.12, 13).

Між тим в добровільному порядку сторони розв'язати спір не змогли.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно послався на норми ст.358 ЦК України, відповідно до якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю….

Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України.

Ст.ст.364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, яке є у спільній частковій власності, у натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Присудження судом грошової компенсації одному із співвласника замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст.365 ЦК України.

Відповідно до статті 365 ЦК України:

1. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

2. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені ним в ході розгляду справи обставини, а саме наявність у відповідача іншого житла, те, що спірна квартира є річчю неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим та те, що припинення права власності відповідача на 1/3 частку не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім'ї, дають всі підстави для задоволення позовних вимог.

В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до положень ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотивуючи свій висновок про відсутність істотної шкоди для відповідача у разі припинення права власності на 1/3 частку суд першої інстанції виходив з того, що останній має на праві власності інше житло, а саме 2/6 частки квартири АДРЕСА_7, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №88749340 від 02.06.2017 року.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 на праві власності не має іншого нерухомого майна, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ….(а.с.159-162)

Стаття 212 ЦК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Присуджуючи до стягнення на користь відповідача суму 8166грн. 66коп. вартості 1/3 частки спірної квартири суд послався на висновок про вартість майна до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна № 1931827_15062017_352 від 15.06.2017 року, яким встановлена вартість квартири АДРЕСА_3 в розмірі 24 500грн.

Між тим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги в частині наявності суперечностей у висновку до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна №1931827_15062017_352 від 15.06.2017р. щодо ринкової вартості спірної квартири.

Так, з тексту звіту, a саме з таблиці №5 «Анализ рынка жилой недвижимости (г.Краматорск)» (а.с.30) вбачається, що в залежності від місця розташування житла вартість однокімнатної квартири при інших рівних умовах коливається від 11000 до 12000 у.е.

Надалі, в таблиці №6 «Расчет рыночной стоимости объекта оценки на основании рынка жилой недвижимости в г.Краматорске» експерт приходить до висновку, що середня вартість 1м2 житла складає 803,41грн., та ринкова вартість спірної квартири з урахуванням її площі 30,5м2 складає 24500грн. Тобто є суттєва невідповідність наведених даних в різних таблицях звіту.

Суд не звернув уваги на протиріччя та помилково врахував цей висновок як доказ вартості спірної квартири, та як слід вартості 1/3 її частки в розмірі 8166,66грн.

Таким чином колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що припинення права власності відповідача на належну йому 1/3 частку спірної квартири завдасть істотної шкоди останньому. Позивач не довів в суді ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.

Вимога апеляційної скарги в частині визнання за позивачем права власності на 1/3 частку спірної квартири задоволенню не підлягають, оскільки фактично є позовними вимогами які не були предметом розгляду суду першої інстанції.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідна до п.6 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час подання апеляційної скарги) ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову складає 8166,66грн. і при зверненні до суду розмір судового збору складав 640грн., то судовий збір при поданні апеляційної скарги дорівнює 150 % * 640 = 960грн.

Оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, то з позивача на користь відповідача належить стягнути сплачений останнім судовий збір при подачі апеляційної скарги в сумі 960грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят) грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: Н.С. Краснощокова

О.О. Тимченко