Номер провадження 2/754/2517/18
17 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Лісовської О.В.
за участю секретаря - Грей О.П.
представника третьої особи Марченко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири № АДРЕСА_1. 26.10.2004 року в спірній квартирі попереднім власником вищевказаної квартири - ОСОБА_4 був зареєстрований відповідач, що є її родичем. В вищевказаній квартирі відповідач не проживає з листопада 2016 року, не сплачує квартплату, комунальні послуги, однак залишився зареєстрованим за даною адресою. Враховуючи те, що позивачка не має можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування квартирою у зв'язку із реєстрацією в ній відповідача, вона звертається до суду з даним позовом та просить зобов'язати ЦНАП Деснянського району м. Києва зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Під час судового розгляду позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог та просила суд усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру № АДРЕСА_1, шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів.
Представник третьої особи - Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - в судому засіданні просила суд прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства України.
Вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира № АДРЕСА_1.
Дана квартира належить на праві власності позивачці ОСОБА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 17.11.2016 року.
У своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказує про те, що відповідач з 2016 року у квартирі не проживає, квартплату та комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим вона просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивачки на придбану квартиру, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку.
Як встановлено при розгляді справи, відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований у спірній квартирі за згодою її колишнього власника - ОСОБА_4, і відповідно його право на користування житловим приміщенням квартири та його право на проживання у ньому випливало з права власності на цю квартиру її колишнього власника.
Вказані права відповідача припинилися з часу відчуження квартири і зміни її власника на позивача, який, як повноправний власник квартири на даний час, не надавав свою згоду на проживання та реєстрацію місця проживання відповідача у своїй квартирі.
У даному випадку право користування житловим приміщенням для відповідача є похідним від права власності на цю квартиру колишнього власника, у зв'язку з чим припинення ним права власності на спірну квартиру тягне за собою відповідно втрату права на користування квартирою особами, які користувалися нею за його згодою.
Крім того, відповідач при реєстрації був членом сім'ї колишнього власника квартири.
Згідно з ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, після відчуження спірної квартири її колишнім власником відповідач користується квартирою АДРЕСА_1 без відповідної на це правової підстави, чим створює позивачці перешкоди у здійсненні ним свого права користування та розпорядження нерухомим майном.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові відносини, пов'язані із знаттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача ОСОБА_3 у спірній квартирі перешкоджає позивачці, як власниці, у повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе усунути перешкоди у користуванні квартирою з боку ОСОБА_3 шляхом зняття його з реєстраційного обліку.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 16, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності на квартиру № АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_3 шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку у квартирі № АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивачка: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, , місцезнаходження: пр-т Маяковського, 29, м. Київ

Повний текст рішення був виготовлений 27 квітня 2018 року.

Головуючий: