Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 644/11307/14-ц

провадження № 61-9717 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехніка», дочірнє підприємство «Агротехніка»,

треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року у складі судді Лігус С. М. та постанову апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М.,

Бровченка І. О., Кіся П. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до

товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (далі -

ТОВ «Агротехніка»), дочірнього підприємства «Агротехніка» (далі -

ДП «Агротехніка»), треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової вартості частки майна в статутному капіталі товариства.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_7, після смерті якого вона успадкувала корпоративні права, що належали спадкодавцю в ТОВ «Агротехніка» - 25 процентів в статутному капіталі товариства.

07 червня 2013 року вона направила до ТОВ «Агротехніка» заяву, в якій повідомила про свою відмову від вступу до складу учасників ТОВ «Агротехніка», просила провести реєстрацію змін у складі учасників товариства, та виплатити їй вартість успадкованої нею частки у статутному капіталі ТОВ «Агротехніка».

Ураховуючи, що до звернення з позовом до суду, загальні збори учасників ТОВ «Агротехніка» не відбулися, а запропонована їй сума балансової вартості майна ТОВ «Агротехніка» - 30 000,00 грн нарахована без урахування вартості майна ДП «Агротехніка», ОСОБА_1, з урахуванням поданих уточнень, просила стягнути з ТОВ «Агротехніка» 3 500,00 грн частки у статутному капіталі та ринкову вартість 25 процентів усього майна ТОВ «Агротехніка» у розмірі 212 754,75 грн, а всього 216 254,75 грн, а також з ДП «Агротехніка» - ринкову вартість 25 процентів усього майна ДП «Агротехніка» у розмірі 222 407,24 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агротехніка» на користь ОСОБА_1 216 254,75 грн.

Стягнуто з ДП «Агротехніка» на користь ОСОБА_1 222 407,24 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1, як спадкоємець померлого засновника ТОВ «Агротехніка» ОСОБА_7, якому належало 25 процентів статутного капіталу зазначеного товариства, має право на отримання у грошовій формі успадкованої нею частки у майні товариства, вартість якої визначена висновком комплексної судової оціночно-будівельної, товарознавчої та автотоварознавчої експертизи. Крім того позивач має право на отримання 25 процентів статутного капіталу ДП «Агротехніка», єдиним засновником якого є ТОВ «Агротехніка».

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня

2016 року скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2016 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на отримання частки у розмірі 25 процентів у майні ТОВ «Агротехніка» та ДП «Агротехніка» є законним та обгрунтованим.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ТОВ «Агротехніка», у якій заявник просив скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року, ухвалити нове рішення про стягнення вартості майна ТОВ «Агротехніка» на користь ОСОБА_1 відповідно до балансової вартості майна товариства, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суди попередніх інстанцій при визначенні розміру частки, що належить до виплати ОСОБА_1, урахували лише вартість майна товариства, без урахування його майнових зобов'язань. Крім того, помилковими є висновки судів щодо належності товариству майна ДП «Агротехніка», оскільки вклад ТОВ «Агротехніка» до

ДП «Агротехніка» складав лише 50,00 грн, а інше майно ДП «Агротехніка» набуло самостійно. Висновок судової експертизи не містить відповіді на поставлені судом питання, а тому суди безпідставно покладались на зазначений доказ. Також суди не урахували, що за рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Агротехніка» від 26 травня 2016 року про виплату ОСОБА_1 25 процентів статутного капіталу ТОВ «Агротехніка» у розмірі 3 500,00 грн та 25 процентів вартості майна товариства, позивачеві

22 серпня 2016 року було виплачено 46 825,00 грн.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ТОВ «Агротехніка» здійснює свою діяльність на підставі договору засновників укладеного

22 лютого 2002 року. Учасниками (засновниками) товариства є фізичні особи: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8, кожен з яких володіє 25 процентами статутного капіталу.

05 червня 2002 року ТОВ «Агротехніка» на виконання рішення загальних зборів учасників товариства заснувало ДП «Агротехніка», 100 процентів статутного капіталу якого належить ТОВ «Агротехніка».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7

31 травня 2013 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на корпоративні права - 25 процентів статутного капіталу ТОВ «Агротехніка», що належали спадкодавцю.

Пунктами 29 та 30 Статуту ТОВ «Агротехніка» визначено, що у разі смерті учасника, спадкоємець входить до складу учасників на правах правонаступника. При відмові правонаступника від вступу до складу учасників або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця), йому видається у грошовій або натуральній формі належна йому частка у майні підприємства, вартість якої визначається на день смерті учасника.

07 червня 2013 року ОСОБА_1 направила до ТОВ «Агротехніка» заяву, в якій повідомила про відмову від включення її до складу учасників ТОВ «Агротехніка», просила провести реєстрацію змін у складі учасників товариства, та виплатити їй вартість частки у статутному капіталі ТОВ «Агротехніка», що належала спадкодавцеві.

Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Частиною другою статті 54 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону «Про господарські товариства» при відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Визначаючи вартість частки у майні ТОВ «Агротехніка», яка належить до виплати ОСОБА_1, суди попередніх інстанцій правильно зазначали, що така частка визначається згідно балансової вартості усього майна товариства станом на день смерті засновника товариства, з урахуванням основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення, а також майнових зобов'язань товариства.

З метою визначенні вартості такої частки ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 березня 2015 року призначено судову економічну експертизу.

Згідно з висновком комплексної судової оціночно-будівельної, товарознавчої та автотоварознавчої експертизи від 13 січня 2016 року, загальна ринкова вартість майна на ІНФОРМАЦІЯ_1, що належить ТОВ «Агротехніка», складає 851 019,00 грн.

Стягуючи на користь ОСОБА_1 25 процентів вартості майна

ТОВ «Агротехніка», визначеної відповідно до висновку комплексної судової оціночно-будівельної, товарознавчої та автотоварознавчої експертизи, суд першої інстанції на виконання вимог статті 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 2004 року, а також суд апеляційної інстанції на виконання вимог статті 89 ЦПК України не надали належної правової оцінки зазначеному письмовому доказу та не урахували, що висновок експертів не містить відповіді на поставлені в ухвалі суду питання, зокрема щодо ринкової вартості майна ТОВ «Агротехніка», з урахуванням майнових зобов'язань товариства. Висновок судової експертизи містить лише інформацію щодо вартості матеріальних ресурсів товариства, без урахування нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення, майнових зобов'язань товариства, а також його фінансових інвестицій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що засновником ДП «Агротехніка» є ТОВ «Агротехніка».

Відповідно до частини восьмої статті 63 Господарського кодексу України (далі - ГК України) дочірнім є підприємство, яке існує у залежності від іншого підприємства.

Дочірнє підприємство - це юридичне самостійне підприємство, що відокремилося від основного (материнського) і засноване ним через передачу частини майна. Таке підприємство діє від власного імені, має свій Статут та статутний капітал.

Формування статутного капіталу дочірнього підприємства полягає в тому, що головне підприємство (материнське підприємство) виступаючи унітарним власником дочірнього підприємства, набуває корпоративних прав, а дочірнє підприємство у свою чергу отримує частину активів материнського підприємства, передача яких засвідчує факт сплати материнським підприємством своєї частки в статутному капіталі дочірнього підприємства.

Передача майна дочірнього підприємства повинна оформлюватися як внесок засновника (материнського підприємства) до статутного капіталу дочірнього підприємства, розмір якого повинен передбачатися у Статуті.

Враховуючи вимоги пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 19 «Об'єднання підприємств», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 липня 1999 року № 163 (зараз та далі - в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), та пунктів 11 i 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 «Фінансові інвестиції», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26 квітня 2000 року № 91 (зараз та далі - в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), внесок материнського підприємства до статутного капіталу дочірнього підприємства зумовлює появу у складі активів материнського підприємства, починаючи з дати внесення активів, довгострокових фінансових інвестицій, які обліковуються за методом участі в капіталі. Такі довгострокові фінансові інвестиції мають пайову природу - надають право власності на дочірнє підприємство.

Згідно з пунктом 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 у бухгалтерському обліку материнського підприємства довгострокові фінансові інвестиції первісно оцінюються та відображаються за собівартістю, яка складається з ціни її придбання, комісійних винагород, мита, податків, зборів, обов'язкових платежів та інших витрат, безпосередньо пов'язаних із придбанням фінансових інвестицій.

Відповідно до пункту 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 19 та пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 придбання фінансових інвестицій відображається в обліку материнського підприємства за вартістю, яка є сумою сплачених грошових коштів або їх еквівалентів. Якщо придбання здійснюється шляхом обміну на інші активи, то собівартість фінансової інвестиції дорівнює справедливій вартості(на дату придбання) переданих активів.

Суди попередніх інстанцій на зазначене увагу не звернули, не встановили фактичні обставини у справі щодо ринкової вартості усього майна ТОВ «Агротехніка», з урахуванням основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення, майнових зобов'язань товариства, а також балансової вартості фінансових інвестицій

ТОВ «Агротехніка» у ДП «Агротехніка».

Крім того, суди не перевірили отримання ОСОБА_1 від

ТОВ «Агротехніка» грошових коштів у розмірі 46 825,00 грн., в рахунок виплати вартості розміру належної їй частки у статному капіталі, які необхідно ураховувати при визначенні загальної суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, в силу наданих процесуальним законом повноважень, суд касаційної інстанції позбавлений права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, надавати оцінку доказам, що не були предметом їх перевірки, чи робити їх переоцінку.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ураховує тривалість розгляду зазначеної справи в суді, разом з тим, оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин справи, надання оцінки та переоцінки доказів, зазначене унеможливлює ухвалення у справі нового судового рішення.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили рішення з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваних рішень, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня

2016 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик