КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4006/16-ц
Провадження № 2/488/195/18
УХВАЛА
Іменем України

29.03.2018 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі судового засідання - Тузові Р.О.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
та представника третьої особи - Власенко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Квартирно-Експлуатаційного Управління Збройних Сил України про визначення протиправним та скасування рішення та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного КЕУ Збройних Сил України, в обгрунтування якого вказав, що починаючи з 28.07.1995 року він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а з 16.11.1999 року він перебуває на першочерговому обліку на отримання житла.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 353 від 05.05.2012 року позивачу була надана службова квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому, 07.05.2012 р. відбулося засідання гарнізонної житлової комісії, на якій було вирішено клопотати перед начальником Миколаївського гарнізону про надання зазначеної квартири позивачу, на сім"ю складом три особи. Також було сформовано відповідну облікову справу та направлено усі необхідні документи на отримання житла.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2013 року КЕВ м. Миколаєва був зобов"язаний розробити і подати до Головного КЕУ Збройних Сил України на перевірку список розподілу службової площі згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 353 від 05.05.2012 року.
17.05.2013 р. КЕВ м. Миколаєва надіслав начальнику Головного КЕУ Збройних Сил України на перевірку список розподілу службового житла військовослужбовця ОСОБА_1 . Разом із із цим, до Головного КЕУ Збройних Сил України була направлена копія облікової житлової справи старшого солдата ОСОБА_3 .
Рішенням засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ № 93 від 04.07.2013 р. було відмовлено в погодженні наказу про надання позивачу службової квартири за вищевказаною адресою.
Посилаючись на вищенаведене та на незаконність дій відповідача, позивач просить суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення (протокол) засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ № 93 від 04.07.2013 р. відносно нього;
- зобов"язати відповідача та Комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ погодити рішення про надання йому службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ;
- визнати незаконним та скасувати рішення (протокол) засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ № 142 від 11.09.2012 р. відносно ОСОБА_3 ;
- зобов"язати відповідача та КЕВ м. Миколаєва направити погоджений список розподілу службового житла на позивача та його сім"ю, до Виконкому Миколаївської міськради, для видачі позивачу ордеру на вселення до службового житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.09.2017 р. до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору було залучено Міністерство оборони України.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду. Клопотання було мотивоване тим, що ухвалою Верховного Суду від 16.02.2018 р. (справа № К/9901/11596/18) було відкрито касаційне провадження по справі № 488/1176/14-а за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного КЕУ ЗСУ про визнання протиправним та скасування рішення та про зобов"язання вчинити певні дії. Представник третьої особи зазначив, що предметом розгляду касаційної інстанції у вказаній справі є спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у даній справі, тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України просив залишити дану позовну заяву без розгляду.
Крім цього, представник третьої особи заявив суду клопотання про передачу даної цивільної справи за підсудністю за місцезнаходженням відповідача, до відповідного суду м. Києва. Це клопотання мотивоване тим, що юридичною адресою відповідача Головного КЕУ ЗСУ є м. Київ, пр. Повітрофлотський 6, тому розгляд даної справи має проводитися за місцезнаходженням останнього.

Заслухавши думку учасників справи щодо заявлених клопотань, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб тощо.
Пунктом четвертим частини першої статті 257 ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., яка набрала чинності 15.12.2017 р.), визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2016 р., яка набрала чинності 17.08.2016 р., була скасована постанова Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.05.2016 р., винесена по адміністративній справі № 488/1176/14-а (провадження № 2-а/488/3/16) за позовом ОСОБА_1 до Головного КЕУ ЗСУ про визнання неправомірними та сасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії. Вказаною ухвалою було закрито провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України, у зв"язку з тим, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тобто ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.08.16 р. було закрито провадження в адміністративній справі № 488/1176/14-а.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до Головного КЕУ ЗСУ про визначення протиправним та скасування рішення та зобов"язання вчинити певні дії, які розглядаються судом у даній справі в порядку цивільного судочинства, у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, - немає. Тому клопотання представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , не підлягає задоволенню.

Суд також не вбачає підстав для задоволення клопотання представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 про передачу цивільної справи за територіальною підсудністю за місцезнаходженням відповідача, виходячи із такого.
Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що спір виник з приводу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 . Провадження у даній справі було відкрито з урахуванням положень ст. 114 ЦПК України (в редакції, що діяла на час пред`явлення позову), тобто за місцезнаходженням нерухомого майна (виключна підсудність).
Після набрання чинності Законом України № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., яким ЦПК України був викладений у новій редакції, виключна підсудність визначена статтею 30 ЦПК України. Так, частиною першою цієї статті визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Зі змісту вказаної норми суд робить висновок, що правила підсудності щодо даного спору після внесення змін до ЦПК України, не змінилися. Відтак підстав для передачі справи на розгляд іншого суду за місцезнаходженням відповідача суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 182-183, 222, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , про залишення позовних вимог без розгляду та про передачу справи за підсудністю - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева