Справа № 645/4663/17
Провадження № 8/645/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судового засідання Кривиженко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про перегляд судового наказу від 20 листопада 2017 року за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и в:

20.11.2017 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за заявою ОСОБА_1 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 250, кв. 62, аліменти на її утримання у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 жовтня 2017 року до досягнення нею повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн..

11.04.2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, якою просив переглянути вищевказаний судовий наказ за нововиявленими обставинами та скасувати його.

В заяві про перегляд судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами боржник ОСОБА_4 вказує, що 02.04.2018 року від державного виконавця міськрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області дізнався про наявність судового наказу від 20.11.2017 року. Ознайомившись із текстом судового наказу було виявлено, що з нього повторно утримано аліменти на дитину і тому він не згоден з вимогами судового наказу. Так, 22.07.2004 року між боржником та матірю заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 було укладено договір про сплату аліментів на дитину ОСОБА_6. Відповідно до п. 2 Договору боржник зобовязується сплачувати аліменти в розмірі не менше 350 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття. Весь час боржник сплачував аліменти матері ОСОБА_1 ОСОБА_5 поштовим переказом. Останній платіж було зроблено 07.03.2018 року у розмірі 1000 грн.. Вважав, що заявник при подачі заяви про видачу судового наказу був не обізнаний із текстом Договору від 22.07.2004 року та фактом сплати аліментів боржником і тому на підставі викладеного просив переглянути судовий наказ та скасувати його. В заяві зазначалося, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а саме наявність договору від 22.07.2004 року про стягнення аліментів.

До судового засідання ОСОБА_4 не зявився, присутній його представник ОСОБА_7 повністю підтримав заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та просив її задовольнити, при цьому посилався на те, що наявність нотаріально посвідченого договору про сплату аліментів є істотною для справи обставиною, яка судом при ухваленні судового наказу не була врахована, що призвело до подвійного стягнення аліментів з ОСОБА_4.

ОСОБА_1, її законний представник ОСОБА_5, представник ОСОБА_5 ОСОБА_8 заперечували проти скасування судового наказу про стягнення аліментів, повідомивши, що ОСОБА_4 в заяві про перегляд судового наказу не зазначив, які обставини є нововиявленими, та взагалі навів обставини в обґрунтування своєї вимоги та не навів жодних доказів, не зазначив які саме його права порушені. Заявляючи вимогу про видачу рішення, ОСОБА_4 не стверджувала, що батько цілком ухиляється від сплати аліментів. Вона не заявляла про відсутність аліментного договору, який не може за законом зменшувати обсягу її аліментного права. В заяві стверджувалося, що ОСОБА_1 не отримує від батька ані грошового утримання в обсязі, передбаченому Законом, ані виконання ним інших обовязків батька щодо її виховання, освіти, розвитку, здоровя. ОСОБА_4 посилається на виконавче провадження і обставини, з ним повязані, проте рішення не обмежує і не може обмежити жодних його прав боржника в цьому провадженні, та зазначені обставини не можуть бути підставою для перегляду рішення. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами, залишити судовий наказ в силі.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_4, а також ОСОБА_1, її законного представника ОСОБА_5, представника ОСОБА_5 ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Фрунзенським районним судом м. Харкова 20.11.2017 року за заявою ОСОБА_4 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 250, кв. 62, аліменти на її утримання у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 жовтня 2017 року до досягнення нею повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн..

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесені зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діяли після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, розглядаючи дане питання, суд керується положеннями ЦПК України в редакції, діючої на час розгляду справи.

У відповідності до ст. 429 ЦПК України (в ред. яка діє з 15.12.2017 року), заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Статтею 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно розяснень ВССУ у постанові Пленуму від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», передбачений ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Згідно роз'яснень, викладених у пунктах 3, 4, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (п. 7 постанови Пленуму).

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року) у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи на теперішній час існує договір про сплату аліментів на дитину, укладений 22.07.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 1615. Даний договір укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Пунктом 2 вказаного договору передбачається, що у звязку з тим, що неповнолітня ОСОБА_1 постійно проживає разом зі своєю матірю ОСОБА_5, ОСОБА_4, зобовязується сплачувати аліменти на її утримання в розмірі не менш як 350 гривень, які сторони домовилися рахувати як еквівалент 50 ЄВРО щомісячно до досягнення нею повноліття. Пунктом 5 договору передбачається, що аліменти, одержані на дитину, є власністю ОСОБА_5.

ОСОБА_4 надані копії квитанції щодо сплати на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини.

Вказані факти є суттєвою обставиною, які не були відомі суду при винесенні вищевказаного судового наказу.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 повідомила, що розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_4 за договором, порушують права дитини, оскільки вони не відповідають розміру аліментів, передбачених діючим законодавством.

Необхідно зауважити, що ст. 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі та нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У аліментному договорі визначаються розмір, умови і порядок виплати аліментів. Розмір аліментів у цьому випадку визначається самими сторонами, проте він не може бути нижче за розмір аліментів, які неповнолітні діти могли б отримати при стягненні аліментів у судовому порядку.

Аліментний договір може бути змінено за обопільною угодою сторін або за рішенням суду. Зміна або припинення аліментного договору можлива у будь-який час за взаємною угодою сторін і також повинна укладатися в нотаріальній формі. Одностороння відмова від договору і одностороння зміна його умов не допускаються.

Якщо договір про надання аліментів не виконується платником, їх одержувач має право звернутися до державного виконавця для примусового виконання договору, якщо ж він звертається до суду з позовом про стягнення аліментів у судовому порядку на загальних підставах, передбачених законодавством, його позов не підлягатиме задоволенню, оскільки укладенням аліментного договору сторони вже повязані зобовязанням з надання аліментів, і для таких осіб встановлений спеціальний порядок виконання договору і стягнення аліментів. Якщо угода порушує інтереси дитини, можливе звернення до суду з позовом про його примусову зміну або розірвання, а за наявності передбачених законом підстав - і визнання його недійсним.

Стороні, що вимагає зміни або припинення договору про сплату аліментів, при неотриманні згоди іншої сторони надано право звернутися до суду з позовом про зміну або розірвання договору.

Крім зміни і розірвання договору за наявності передбачених законом обставин можливе визнання його недійсним. Загальними підставами визнання недійсним аліментного договору служать підстави, передбачені цивільним законодавством для визнання недійсним правочину.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини справа «Желтяков проти України» (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)).Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia)).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є обґрунтованою, оскільки під час видачі судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, суддею не було досліджено наявності договору про сплату аліментів на дитину. Окрім цього, була відсутня інформація про наявність між сторонами спору щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У відповідності до п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи те, що із поданої заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_4 аліментів, не вбачається виникнення права грошової вимоги, а також на момент звернення із вказаною заявою між сторонами існував спір щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст.259-261,423-429 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про перегляд судового наказу від 20 листопада 2017 року за нововиявленими обставинами - задовольнити.

Судовий наказ, виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова від 20 листопада 2017 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на її утримання - скасувати.

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 жовтня 2017 року до досягнення нею повноліття - відмовити.

Розяснити, що заявлені заявником вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2018 року.

Суддя -