Справа № 758/2448/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., секретаря судового засідання Мишак І.Ю., представника позивача - ОСОБА_1, співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Атаманюк Валерія Анатоліївна, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2018 року вищезазначеній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2018 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили, в порядку зустрічного забезпечення накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_5 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили, заборонено укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

Своє клопотання про скасування заходів забезпечення позову співвідповідач ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що позивач свідомо замовчувала належність1/3 частини квартирою АДРЕСА_1 на праві приватної власності ОСОБА_2 та наявність у даних правовідносинах Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2017 р. (справа № 758/1713/16-ц) та Рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.08.2017 року, а відтак, вже вирішення спору по-суті і, як наслідок, відсутності підстав для вжиття заходів для забезпечення даного позову.

Співвідповідач ОСОБА_3 подала до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 158 ЦПК України, в якому просила скасувати заходи забезпечення позову.

В судовому засіданні співвідповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримали з тих же підстав, що викладені у останньому, просили суд їх задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечувала та просила у його задоволенні відмовити повністю.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2017 р. (справа № 758/1713/16-ц) позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_8, 3-тя особа: ОСОБА_2, про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням було задоволено частково та визначено долі квартири АДРЕСА_1, які відповідають розміру житлових кімнат: 11,8 кв.м. - 25/84 частини квартири, кімнат 17,8 кв.м. та 13,6 кв.м. - це 59/84 частини квартири із встановленням наступного порядку користування квартирою АДРЕСА_1: виділено в користування ОСОБА_3 жилу кімнату площею 11,8 кв.м., ОСОБА_5 та ОСОБА_8 - жилі кімнати площею 17,8 кв.м. та 13,6 кв.м. Місця загального користування залишено в спільному користуванні, з подальшим зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 усунути перешкоди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у користуванні 1/3 частини квартирою АДРЕСА_1, шляхом її вселення в квартиру, в решті позовних вимог було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.08.2017 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 було задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2017 р. в частині визначення долей квартири АДРЕСА_1, які відповідають розміру житлових кімнат та стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3компенсації вартості 2,6 кв.м. житлової площі в розмірі 43 411,40 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні даних позовних вимог було відмовлено. В решті рішення Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2017 р. залишено без змін.

У відповідності до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду. У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільномумайні, а частка у правівласності на цемайно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися, відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 72686651 ОСОБА_3 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, спільна часткова власність.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства,та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідностатті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володітисвоїммайном. Ніхто не може бути позбавленийсвоєївласностіінакше як в інтересахсуспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначена норма узгоджується з вимогами ст. 41 КонституціїУкраїни.

Вирішуючи дану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог, Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2017 р. (справа № 758/1713/16-ц), Рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.08.2017 р. в якому було зазначено, що з досліджених в судовому засіданні договору купівлі - продажу квартири від 01 грудня 1997 року, договору дарування 1/3 частини квартири від 10 жовтня 2016 року, інформаційних довідок Державного реєстру речових прав на нерухоме майно достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить в рівних долях (по 1/3 частці кожному) ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_3, вказані договори не визнані недійсними та наразі є чинними, колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 має всі визначені законодавством права співвласника спірної квартири, включно з правом вільного користування. Також, судом береться до уваги той факт, що позивачем та її представником ні в позові, ні в заяві про забезпечення позову не було зазначено суду про наявність вищезазначених рішень судів, рівно як і моменту отримання позивачем відомостей про укладення оспорюваного договору дарування, а відтак, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню, у зв'язку чим, підлягають скасуванню і вжиті судом зустрічні заходи забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись 158, 247, 260-261 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Атаманюк Валерія Анатоліївна, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину- задовольнити;

Скасувати обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3;

Скасувати зустрічне забезпечення позову, скасувавши обтяження у виглядіарешту на нерухомемайно - 1/3 частини квартири, якарозташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_5;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк