Справа № 419/4051/17
Провадження № 2/419/57/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Іванової О. М.,

при секретарі Логвиновій О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.09.2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. Позивач не працює у звязку зі станом здоровя, отримує пенсію по інвалідності. Відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працевлаштований, постійного доходу чи заробітку не має, аліментів нікому не сплачує.

На підставі вищевикладеного, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 930,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні (а.с.19).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень частини до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 19.09.2008 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7), в якому в графі «батько» зазначено «Герасімець Едуард Миколайович».

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю ОСОБА_1, що підтверджується копією довідки № 406, виданою 06.12.2017 року Побєдівською сільською радою Новоайдарського району Луганської області (а.с.10), та знаходяться на її утриманні.

Позивач не працює у звязку зі станом здоровя, отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією довідки серії 12ААА № 502751, виданої 06.12.2016 року Луганським комунальним закладом «Обласний центр медико соціальної експертизи» (а.с.8) та довідкою № 1413, виданою 07.12.2017 року Новоайдарським відділенням Старобільського ОУ ПФУ Луганської області (а.с.9), загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з липня 2017 року по грудень 2017 року складає 8592,00 грн. (а.с. 9).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не працює, постійного заробітку не має.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВРN 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідач є працездатною особою. Відомості про матеріальне становище відповідача, наявності у нього інших дітей, непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні.

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі, оскільки на момент предявлення позову до суду, з пояснень позивача встановлено, що відповідач не працював, постійного доходу чи заробітку не мав. Відповідач доказів на підтвердження своїх заперечень не надав. Враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, потреби малолітньої дитини у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 930,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову до суд. На думку суду, такий розмір утримання є співмірним з матеріальними можливостями відповідача, тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має сплатити в дохід держави судовий збір, який складає 704,80 грн.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 112, 180, 181,182, 183 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 211, 223, 247, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, сел. Побєда, вул. Миру, буд. 5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідн. № НОМЕР_1, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, яка складає 930,00 (девятсот тридцять) грн., щомісячно, починаючи з 12.12.2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір у розмірі, встановленому п. 1.1.2 ч. 2 ст. 4 ЗУ Про судовий збір, тобто 704,80 грн, на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (місцезнаходження: вулиця Липська, 18/5, м.Київ, 01601) на наступні платіжні реквізити: «судовий збір, код за , пункт 1.1.2, код класифікації доходів бюджету: 22030106, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, рахунок отримувача: 0001, код банку отримувача: 820019, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві".

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя О. М. Іванова