Справа № 274/4645/17
Провадження № 2/0274/882/18
Рішення

Іменем України

02.05.2018 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., сторін, представника позивачки - відповідачки ОСОБА_1, представника третьої особи - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування виконкому Бердичівської міської ради Житомирської області про визначення місця проживання дітей з батьком,-

В с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд розірвати між нею та відповідачем - позивачем, зареєстрований 10.01.2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, шлюб, актовий запис № 4. Залишити дітей - синів : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 на її утриманні та вихованні.

Стягнути з відповідача позивача на її користь аліменти, на утримання дітей в розмірі по 730 грн., щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

13.02.2018 року позивачкою відповідачкою було надано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої остання просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача - позивача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття.

22.03.2018 року позивачкою- відповідачкою подано позовну заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вона просить суд стягнути з відповідача позивача аліменти на утримання дітей, на її користь, в твердій грошовій сумі по 1000,00 грн., щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з відповідача позивача на її утримання матеріальну допомогу в розмірі по 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку.

Просить стягнути з відповідача - позивача на її користь понесені нею судові витрати.

В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що одруження з відповідачем - позивачем виявилось невдалим. Відповідач позивач постійно нехтує сімейними цінностями , неодноразово застосовував до неї фізичну силу, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких є малолітні діти, що негативно впливає не їх психоемоційний стан. На даний час шлюбні відносини між ними припинено, підстав для примирення немає, збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин діти повинні проживати разом із нею.

Відповідач позивач в добровільному порядку коштів на утримання дітей та її утримання , до досягнення молодшим сином трирічного віку, не надає, тому просить стягнути з останнього аліменти в судовому порядку.

13.03.2018 року на адресу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з батьком.

Ухвалою суду від 13.03.2018 року зустрічний позов ОСОБА_4 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3, вимоги за зустрічним позовом об"єднанні в одне провадження у справі № 274/4645/17 з первісним позовом.

Згідно зустрічного позову ОСОБА_4 просить суд визначити місце проживання дітей синів : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 з ним, їх батьком - ОСОБА_4, залишивши їх йому на виховання.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка - відповідачка ніде не працює, не має засобів для існування, веде досить розкутий спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням дітей. Відповідач - позивач зазначає, що проживає разом з дітьми у приватному будинку його батьків , де батьки виділили йому для проживання з дітьми половину будинку. В будинку створені необхідні умови для виховання та розвитку дітей, він має можливість забезпечити дітей необхідним для їх розвитку сімейним вихованням. Вказує, що він фактично утримує дітей, передаючи позивачці відповідачці три тисячі гривень щомісячно на утримання родини, працює, але не офіційно, його доходів достатньо, щоб забезпечити нормальний розвиток дітей. Визначення місця проживання дітей з ним, як батьком, не позбавить позивачку відповідачку права їх виховувати , утримувати їх та спілкуватися з ними.

В судовому засіданні позивачка- відповідачка пред"явлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та стягненні аліментів як на утримання дітей та її утримання, до досягнення молодшим сином трирічного віку. Вважає, що малолітні діти повинні проживати з нею. Зустрічні позовні вимоги відповідача позивача не визнала з підстав зазначених в відзиві на зустрічну позовну заяву ( а.с.58).

Представник позивачки відповідачки також підтримав первісну позовну заяву, та заперечив проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач позивач пред"явлені позовні вимоги визнав частково, заперечив проти розірвання шлюбу , причини з яких не бажає розлучатися з позивачкою суду не вказав. Згоден сплачувати аліменти на утримання дітей та дружини у зазначеному в первісній позовній заяві розмірі по 1000,00 грн., щомісячно. Вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю, з мотивів наведених в позові.

Представник органу опіки та піклування заперечила щодо зустрічних позовних вимог відповідача позивача, вважає, що діти повинні проживати і надалі з позивачкою відповідачкою, що буде відповідати їх інтересам.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивачки відповідачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюбу сторони 10.01.2008 року зареєстрували шлюб в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області , про що зроблено відповідний актовий запис № 4 ( а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають дітей синів : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а..с 8-10).

В судовому засіданні судом встановлено, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка відповідачка наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу , суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки відповідачки , тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Як передбачено ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того , чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина з якою проживає дитина , має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 180 , ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовий сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач позивач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей та коштів на утримання дружини визнає в повному обсязі, згоден сплачувати по 1000,00 грн., щомісячно на кожну дитину окремо та на утримання дружини до досягнення молодшим сином трирічного віку.

За таких обставин позовні вимоги позивачки відповідачки про стягнення аліментів на утримання дітей та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. ст. 161 СК України , якщо мати та батько, які проживають окремо , не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклуванням або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно характеристики, виданої директором МК ВЖРЕП № 7 , на ОСОБА_4 за місцем його проживання скарг від сусідів не надходило ( а.с.42).

Як вбачається з копії довідки про склад сім»ї, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживає та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_9, разом з ним проживають і прописані його мати, племінниця та сестра ( а.с.43).

Відповідно до копії договору купівлі продажу від 09.11.1989 року , будинок в якому проживає відповідач позивач належить ОСОБА_9 ( а..с44-45).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 14.12.2012 року, квартира АДРЕСА_1 А в м. Бердичеві належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 ( а.с.60).

Як вбачається з довідки, виданої лікарем наркологом , ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває. ( а.с. 62).

Відповідно до характеристики , виданої директором ПП « Житлоремекс 2», на ОСОБА_3, остання зареєстрована за адресою Героїв України 4А кв. 23, за час проживання скарг та заяв зі сторони сусідів на поведінку не надходило ( а..с66).

Згідно висновку органу опіки та піклування від 27.04.2018 року про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, 2016 р.н, встановлено, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в присутності матері повідомили, що бажають проживати з матір»ю, тому , що вона доглядає їх, робить з ними домашні завдання, веде домашнє господарство, купує їм речі, а тато купує тільки продукти харчування. За таких обставин орган опіки та піклування , беручи до уваги бажання дітей проживати разом з матір»ю, враховуючи інтереси малолітніх дітей, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом з їх матір»ю ОСОБА_3 .

Відповідно до принципу 6 Декларації , проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об»єднаних Націй 20.11.1959 року слідує, що малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір»ю лише за наявності виняткових обставин.

Таких обставин під час розгляду справи не встановлено.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем позивачем в порушення зазначених вимог ЦПК України не надано суду жодного належного та допустимого доказу в підтвердження своїх позовних вимог, обґрунтування зустрічного позову.

Як передбачено ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість в судовому засіданні судом достовірно встановленою, що відповідач позивач офіційно ніде не працевлаштований, особистого житла не має, проживає у будинку своїх батьків, з дітьми не займається, не допомагає їм робити домашні завдання, не провадить з ними вільний час, не цікавиться їхніми вподобаннями, не розвиває їхні здібності, оскільки вважає, що це їм не потрібно.

Згідно Конвенціїї ООН « Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, слідує, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачка відповідачка належно ставиться до виконання своїх батьківських обовязків, діти прихильні до своєї матері, бажають проживати разом із нею. Позивачка відповідачка та діти мають окреме від відповідача позивача житло, яке є їх спільною власністю, позивачка- відповідачка має дохід від здачі в оренду квартири, отримує кошти по народженню дитини, до досягнення нею трирічного віку. Доказів того, що позивачка відповідачка зловживає спиртними напоями, веде не пристойний спосіб життя, що зможе зашкодити інтересам дітей, підтвердження в судовому засіданні не знайшло.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей із батьком.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12,13,81, 141, 259, 263-265,268,272,354 ЦПК України, ст. ст. 84, 105,110-112,161, 180, 181,182,192 Сімейного кодексу України, суд , -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 10 січня 2008 року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, актовий запис № 4, розірвати.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_13, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_14, не працюючого, на користь ОСОБА_3, на утримання дітей : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі по 1000 ( одна тисяча) грн., щомісячно, на кожну дитину окремо, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 08 листопада 2017 року.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_13, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_14, не працюючого, на користь ОСОБА_3, на її утримання, аліменти в розмірі по 1000 ( одна тисяча) грн., щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку, починаючи з 08.11.2017 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з батьком відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в розмірі 640 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.05.2018 року.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко