Справа №639/6250/17
Провадження №2/639/375/18
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

позивача - ОСОБА_9

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/6250/17 за позовною заявою ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства, відповідно до якої позивач просив суд виключити відомості про ОСОБА_9, громадянина Республіки Ірак, як батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження від 19 березня 2013 року, серія НОМЕР_2, з актового запису № 1324 від 18 грудня 2008 року, складеного Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з початку 2008 року позивач мешкав разом з відповідачем ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_1. До актового запису про народження дитини відомості про батька були записані зі слів матері, так як вона з позивачем не перебувала у зареєстрованому шлюбу і у позивача були сумніви, що до того чи дійсно він є батьком дитини.

У 2011 року було проведено тест ДНК. Замовником вказаного тесту була відповідач по справі - ОСОБА_4 Вона ж і повідомила позивача про те, що за результатами тесту він є батьком дитини. Позивач особисто не ознайомлювався з вказаним тестом, оскільки погано володіє російською та українською мовами.

У 2013 році позивач подав заяву про визнання батьківства над дитиною. В подальшому дитину вони з ОСОБА_4 виховували спільно, жили однією сім'єю.

На початку вересня 2017 року позивач і ОСОБА_4 посварилися, під час суперечки ОСОБА_4 повідомила позивачу, що він не є батьком дитини, зібрала речі і поїхала разом з сином.

ОСОБА_9 звернувся до медико-генетичного центру, який проводив тест ДНК, для отримання дублікату тесту № 8034877 від 09.09.2011 року. З отриманої відповіді йому стало відомо, що він не є батьком дитини.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 10.01.2018 року в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити.

Відповідач по справі в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Клопотання про відкладення справи до суду також не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що позивач починаючи з 2008 року мешкав з відповідачем ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_1, батьком якого зі слів матері був записаний - ОСОБА_9.

Відповідно до ст. 122 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 (визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) та 125 (визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу.

Згідно ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Позивач зазначив, що 2011 році з метою встановлення батьківства відносно дитини, було проведено тест ДНК, за результатами, якого, зі слів ОСОБА_4, він дізнався, що є батьком дитини. Після цього позивач разом з відповідачем звернувся до органів реєстрації цивільного стану з заявою про визнання батьківства, внаслідок чого Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції 18 грудня 2008 року було внесено відповідний актовий запис № 1324 та 18 березня 2013 року було видане Свідоцтво про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_3, батьками якого є: батько - ОСОБА_9, мати - ОСОБА_4. (а.с.7)

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності такої заяви, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України (ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України).

У пунктах 15, 17, 18 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, зазначено, що якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі одного із документів, передбачених у пункті 2 цієї глави, а походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини про визнання батьківства. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою за умови нотаріального засвідчення справжності підпису заявника на цій заяві. Повноваження представника мають ґрунтуватись на нотаріально посвідченій довіреності.

Надалі позивач та відповідач проживали разом та виховували дитину як одна сім'я. Позивач піклувався про ОСОБА_1, брав участь у його вихованні, ставився до нього як до рідного сина.

У вересні 2017 року між позивачем та ОСОБА_4 відбулася сварка, внаслідок якої вона сказала позивачу, що він не є батьком дитини, зібрала речі і поїхала разом з сином.

Після цього, 28.09.2017 року позивач звернувся до медико-генетичного центру «Мама Папа», який знаходиться у м. Києв, вул. Льва Толстого, б. 21, з заявою про отримання копії ДНК тесту № 8034877 від 09.09.2011 року, що підтверджується описом вкладення та чеком Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта» (а.с. 20)

На вказаний запит йому було надано копію ДНК тесту від 09.09.2011 року, згідно якого можливий батько ОСОБА_9 виключен, як біологічний батько досліджуваної дитини ОСОБА_1, вірогідність батьківства 00, 00%. (а.с. 18)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що знає позивача з 2013 року, вони є друзями. Свідок познайомилася з позивачем коли він звернувся до неї з проханням перекласти тест ДНК, так як вона працює перекладачем. З вказаного тексту позивач і дізнався, що він не є батьком дитини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди загальної юрисдикції розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини i до досягнення нею повноліття.

Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено судам, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в книзі реєстрації народжень шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Згідно ч.2 ст.136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що з матеріалів справи вбачається, що згідно копії ДНК тесту від 09.09.2011 року, згідно якого можливий батько ОСОБА_9 виключен, як біологічний батько досліджуваної дитини ОСОБА_1, вірогідність батьківства 00,00%, а відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів спростування вказаного тесту ДНК, то суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було доведено факт відсутності кровного споріднення між ОСОБА_9 та ОСОБА_1.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням.

За приписами ст. 3 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 9 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

За змістом ст. 13 Закону державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Згідно п.п. 1.1, 2.13.1, 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_9 щодо виключення відомостей про ОСОБА_9, громадянина Республіки Ірак, як батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження від 19 березня 2013 року, серія НОМЕР_2, з актового запису № 1324 від 18 грудня 2008 року, складеного Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 82, 133, 141, 265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 122, 125, 126, 135, 136 СК України, ст. 1, 3, 9, 13 Закону Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства - задовольнити.

Виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_1 № 1324 від 18.12.2008 р., складеного Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, відомості про ОСОБА_9, як батька дитини.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІІН: НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.05.2018 року.

Суддя В. В. Труханович