АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/619/2018
У Х В А Л А

14 травня 2018 року місто Київ

справа№757/6306/16

Апеляційний суд міста Києва в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року про відкриття провадження у справі, постановлену під головуванням судді Литвинової І.В. у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Ганна Олександрівна про визнання недійсним договору дарування квартири,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом СПД фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Г.О. про визнання недійсним договору дарування квартири.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 08 грудня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року про відкриття провадження по справі за позовом СПД фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу НасобінаГ.О. про визнання недійсним договору дарування квартири було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року за період з 05 квітня 2016 року по 08 грудня 2017 року та докази про це.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року неодноразово, а саме: 22 грудня 2017 року, 19 січня 2018 року, 28 лютого 2018 року та 03 квітня 2018 року направлялася відповідачу ОСОБА_2 за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 та представнику відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою його реєстрації: АДРЕСА_3. Однак всі конверти повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.57-60, 62, 64-68).

Відповідно до пункту 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Водночас строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, якій направлено поштове відправлення вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з ним протягом цього строку.

Згідно з ч.10 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Заяв про зміну свого місця проживання чи перебування ні відповідач ОСОБА_2, ні його представник ОСОБА_3 до апеляційного суду не подавали.

Таким чином, вбачається, що копія ухвали Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року належним чином направлялася відповідачу ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_3 на адресу їх місця реєстрації та адресу, яка зазначена у апеляційній скарзі, проте не була отримана ними з невідомих причин.

Слід звернути увагу на те, що згідно з ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

В листі Верховного Суду України від 25 січня 2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватись від використання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду спору, є рішення Європейського суду з прав людини «Чірікоста і Віола проти Італії».

В даному випадку особа, яка подала апеляційну скаргу за вказаними нею адресами кореспонденцію суду не отримує. При цьому дані про хід апеляційного провадження є доступними для заявника як при безпосередньому зверненні до суду так і через мережу інтернет. Але жодних дій направлених на розгляд справи в установленому законом порядку ним не вчинено. Наведене свідчить про недобросовісність здійснення особою, що подала апеляційну скаргу своїх процесуальних прав. Слід звернути увагу, що такі дії порушують права інших учасників розгляду щодо можливості вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, за весь період перебування справи в суді апеляційної інстанції, з моменту надходження справи до Апеляційного суду міста Києва, а саме з 20 грудня 2017 року, ні відповідач ОСОБА_2, ні його представник ОСОБА_3 жодним чином не поцікавилися станом апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою, свої процесуальні обов'язки апелянт належно не реалізовував, вимог ухвали Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року не виконав.

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147, п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року про відкриття провадження у справі у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Ганна Олександрівна про визнання недійсним договору дарування квартири.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: Борисова О.В.