1Справа № 335/5330/18 2/335/1634/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без руху

16 травня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 вересня 2011 року у розмірі 50 596 грн. 73 коп.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї додатками, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Як передбачено п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Подана позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин щодо відкриття відповідачу карткового рахунку, видачі кредитної картки, надання кредитних коштів.

З тексту позову та додатків не вбачається, яку саме картку відповідач отримав. З Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що вони є декількох видів: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD», умови кредитування за якими різняться. Таким чином, із викладених позивачем обставин не зрозуміло, яку саме кредитну картку отримала відповідач та які тарифи діють до цієї картки, який строк дії картки; не зазначено доказів на підтвердження вказаного; відповідні докази до позову не додані.

Не зазначено у позові, з якого часу виникла заборгованість за кредитним договором, тобто коли відповідач використовував кредитні кошти з отриманої кредитної картки та з якого часу виникло порушення зобовязання по поверненню цих кредитних коштів.

Відсутні посилання у позові на конкретні пункти кредитного договору, які саме були порушені відповідачем.

В позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо нарахування процентів за користування кредитом, котрі станом на 31 березня 2018 року становлять 45 678 грн. 28 коп.

Зі змісту позову та наданого розрахунку вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 1 447 грн. 04 коп. пені та комісії за користування кредитом, при цьому не розмежовує із загальної суми окремі складові заборгованості. Пеня та комісія є різними видами боргу, їх одночасне нарахування є неможливим. В позовній заяві також відсутнє посилання на те, що умовами укладеного між сторонами договору передбачено одночасне нарахування пені та комісії.

У позові не зазначено про початок виникнення заборгованості по кожному виду нарахувань (тіло кредиту, відсотки, пеня та комісія та штраф, окремо), а також детальний розрахунок ціни позову із посиланням на умови договору.

Крім того, позовна заява підписана представником позивача за довіреністю ОСОБА_3, на підтвердження повноважень якої надана довіреність № 8332-К-Н-О від 31 серпня 2017 року. Довіреність видана від імені виконуючого обовязки голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4, яка діє на підставі Статуту (нова редакція) ПАТ КБ «Приватбанк».

При цьому, в наданому для суду копії Статуту (а надано лише аркуш 1 та аркуш 2, тобто не в повному обсязі) відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 дійсно виконує обовязки голови правління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а тому у суду немає підстав вважати, що вона має повноваження на підписання довіреності.

Позивачем не надано обґрунтованого логічно-зрозумілого розрахунку заборгованості. Документ, названий позивачем «розрахунок заборгованості», фактично містить лише певні показники, але не наданий алгоритм (формула), за яким можливо зрозуміти, як з наведених показників утворився результат (відсотки; з яких сум розраховані пеня, комісія, штрафи тощо; за який період).

Наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, які закріплені в ст.ст. 77-79 Цивільно-процесуального кодексу України, а також ст. 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Також суддя відмічає, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Крім того, копії, подані юридичною особою, мають відповідати порядку засвідчення копій документів, визначеному пунктами 5.23, 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55).

Водночас, всупереч наведених вимог закону, частина доданих позивачем до позовної заяви документів для суду та для відповідача, вони завірені не у відповідності до порядку, передбаченого ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, оскільки неможливо встановити хто саме завірив подані документи та коли, оскільки відсутнє зазначення анкетних даних особи, які завірила документи, її посади та дати засвідчення документів, печатки установи.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21 грудня 1975 року).

Дотримання вимог ст. 175 ЦПК України при предявленні позову в суд є імперативним правиломв тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу час для усунення вищенаведених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вищевказаного у встановлений термін, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя В.О. Макаров