Справа № 456/3735/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/613/18 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, представника Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради - Гульчій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради, треті особи начальник Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради, Навчально-виховний комплекс «Середня загальноосвітня школа-ліцей» у м. Моршині Львівської області про стягнення не нарахованої та невиплаченої компенсації за невикористану відпустку,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради, треті особи - начальник Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради, Навчально-виховний комплекс «Середня загальноосвітня школа-ліцей» у м. Моршині Львівської області, і з урахуванням остаточних вимог просив ухвалити рішення про стягнення не нарахованої та невиплаченої індексації компенсації за невикористану додаткову відпустку як ветерану праці за 2012-2013 роки в кількості 6 календарних днів в сумі 9082 грн. 36 коп. В обґрунтування позову посилався на те, що при звільненні 07.10.2013 року йому не виплачено вказану компенсацію за невикористану відпустку.

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні вказаного позову.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції порушив вимоги щодо правильності встановлення обставин, які мають значення для справи та не дослідив надані ним докази. Посилається на те, що судом не залучено за його заявою свідка голову профкому школи-ліцею ОСОБА_4, не надано правової оцінки введенням суд в оману відповідачем та її представником щодо заперечення факту наявності додатку № 1 до Колективного договору НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина на 2012-2015 роки та його вилучення з цього договору. Стверджує, що право на додаткову відпустку він має з двох підстав, як посадова особа з ненормованим робочим днем та як ветеран праці. Звертає увагу на те, що у даній справі він звернувся з позовом про стягнення невиплаченої компенсації за щорічну додаткову відпустку як ветерану праці. Зазначає, що додаткова щорічна відпустка надається не тільки директору школи, але і іншим працівникам згідно додатку № 1 до колективного договору. Звертає увагу на те, що цей додаток не був наданий відповідачем суду, хоча він є невід'ємною умовою укладеного колективного договору. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання вимог апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради - Гульчій І.А. про заперечення вимог апеляційної скарги та посилання на те, що відповідач не мав підстав для виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 07.10.2013 року ОСОБА_5 звільнено з посади директора НВК «Середня загальноосвітня школа-ліцей» у м.Моршині на підставі наказу управління СГП Моршинської міської ради №65-к від 04.10.2013 року за п.1 ст. 41 КЗпП України.

На виконання наказів Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради №65-к від 04.10.2013 року та №67-к від 07.10.2013 року головним бухгалтером НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина проведено повний розрахунок з ОСОБА_2 та проведено йому виплати компенсацій за дні невикористаних відпусток за відпрацьований період роботи.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 29.12.2008 року ОСОБА_2 є ветераном праці.

Пунктом 39 Колективного договору, схваленого загальними зборами трудового колективу НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина, 05.01.2012 року підписаного адміністрацією НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина ОСОБА_2 та головою профспілкового комітету ОСОБА_4, зареєстрований Моршинською міською радою 17.01.2012 року за №2, визначено, що адміністрація зобов'язується в межах бюджетних асигнувань та за рахунок інших джерел (позабюджетних коштів) надавати працівникам інші види відпусток, не передбачені Законом України «Про відпустки», а саме: ветеранам праці до 3 днів.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в 2012 та 2013 роках не було бюджетних асигнувань на фінансування додаткових оплачуваних відпусток ветеранам праці.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають положенням закону.

Так, довідкою НВК «Середня загальноосвітня школа-ліцей» м. Моршина за №02-23/362 від 12.10.2017 року стверджується, що бюджетних асигнувань на 2010-2013 роки на виплату відпустки ветеранам праці не було затверджено, і кошти з інших джерел (позабюджетні кошти) для нарахування вищевказаної відпустки в 2010-2013 роках не поступали. (а.с.105)

А відтак, оскільки колективним договором встановлено обов»язок адміністрації надавати працівникам інші види відпусток, не передбачені Законом України «Про відпустки», а саме: ветеранам праці до 3 днів в межах бюджетних асигнувань та за рахунок інших джерел (позабюджетних коштів), за відсутності останніх правових підстав для виплати компенсації адміністрація ліцею не мала.

Посилання апелянта на звіт про виконання кошторису станом на 31.12.2013 року (а.с.67) не може прийматись до уваги.

Так, частиною 2 ст.4 Закону України «Про відпустки» (далі - Закон) передбачено, що законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Відповідно до ст.91 КЗпП та ст.69 Господарського кодексу України підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть установлювати додаткові порівняно із законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників, у тому числі інші види відпусток або відпустки більшої тривалості, ніж установлено законодавством.

Згідно зі ст.23 Закону в установах та організаціях, що утримуються за рахунок бюджетних коштів, оплата відпусток провадиться із бюджетних асигнувань на їхнє утримання.

Оплата інших видів відпусток, передбачених колективним договором та угодами, трудовим договором, провадиться з прибутку, що залишається на підприємстві після сплати податків та інших обов'язкових платежів до бюджету або за рахунок коштів фізичної особи, в якої працюють за трудовим договором працівники.

Цими нормами визначено можливість для підприємств, установ, організацій установлювати додаткові порівняно із законодавством трудові і соціально-побутові пільги для своїх працівників, у тому числі й відпустки із збереженням заробітної плати, котрі надаються працівникам відповідно до Закону без збереження заробітної плати (ст.25) за рахунок прибутку підприємства, а не з бюджетних асигнувань на оплату праці.

Відповідно до п. 1.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13.01.2004 №5 , зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

А відтак, оскільки бюджетний бюджетним періодом є календарний рік, і всі фактичні бюджетні видатки здійснюють лише в межах цього періоду незалежно від того, до якого періоду вони належать, кошти на оплату відпусток за попередні роки слід передбачати під час розробки кошторису на поточний рік у резерві на оплату відпусток, в зв»язку з чим за відсутності даних про те що вказані в звіті про виконання кошторису станом на 31.12.2013 року (а.с.67) кошти є коштами на оплату відпусток, твердження про наявність таких коштів є безпідставним.

Посилається в апеляційній скарзі на те, що судом не надано оцінку доказам, не залучено за його заявою свідка голову профкому школи-ліцею ОСОБА_4, не надано правової оцінки введенням суд в оману відповідачем та її представником щодо заперечення факту наявності додатку № 1 до Колективного договору НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина на 2012-2015 роки та його вилучення з цього договору не може прийматись до уваги, оскільки таке не стосується предмету позову, тобто наявності чи відсутності визначених колективним договором бюджетних асигнувань та інших джерел (позабюджетних коштів).

Також не може прийматись до уваги твердження в апеляційній скарзі про право на додаткову відпустку з двох підстав, як посадова особа з ненормованим робочим днем та як ветеран праці, і посилання на додаток № 1 до колективного договору, оскільки предметом позову не є визнання права на додаткову відпустку, а право на компенсацію за невикористану додаткову відпустку.

Крім того, колегією суддів визнається безпідставним посилання в апеляційній скарзі на надання додаткової відпустки іншим працівникам, так як це посилання не спростовує дані довідки НВК «Середня загальноосвітня школа-ліцей» м. Моршина за №02-23/362 від 12.10.2017 року, та не стверджує факт дотримання фінансової дисципліни

А відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, в зв»язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст складено 11.05.2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_6