Справа № 202/1623/18
Провадження № 2/202/1312/2018
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кухтін Г.О.

за участю секретаря Кишковар Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у квітні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Під час перебування у шлюбі у нього з відповідачкою народилася дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою.

Вказав, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені з 01 серпня 2012 року, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у звязку з чим, просив розірвати шлюб.

Позивач в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 25.04.2018 року просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна та місця проживання дитини відсутній.

Відповідачка у судове засідання не зявилась. Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 25.04.2018 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо розірвання шлюбу, зазначивши, що майновий спір та спір щодо місця проживання дитини відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що 15 листопада 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис за № 756, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії І-КИ № 200914.

У зазначеному шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-КИ № 129348, виданого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з серпня 2012 року та сторони не ведуть спільного господарства, примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю, спір з цього приводу та щодо поділу майна у сторін відсутній.

Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини.

При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дитини відсутній, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (49051, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (49051, АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_2), зареєстрований 15 листопада 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис за № 756, які мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (49051, АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Шлюбне прізвище відповідачці залишити ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.О. Кухтін