Справа № 712/2026/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

з секретарем судового засідання Бондаренко А.І.

з участю представника боржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі скаргу ОСОБА_2 на дії працівників Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії працівників Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні в Соснівському ВДВС перебуває виконавчий лист № 2-600/10, виданий 6 квітня 2010 року Смілянським міськрайонним судом, про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку.

З 2017 року після призначення пенсії ОСОБА_2 регулярно сплачує аліменти і по мірі можливості сплачує заборгованість за минулий період.

20 лютого 2018 року у цьому виконавчому провадженні було винесено постанови про тимчасове обмеження позивача у праві виїзду за межі України, у праві користування зброєю, полювання та керування транспортними засобами.

Враховуючи, що він не ухилявся від виконання рішення суду про стягнення аліментів, просив визнати скасувати наведені постанови. Зазначив також, що заборгованість з аліментів у нього виникла до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів». Оскільки закон зворотної дії у часі не має, винесення наведених постанов є неправомірним.

В судовому засідання боржник та його представник підтримали скаргу у повному обсязі та пояснили, що на час винесення по сплаті аліментів ОСОБА_2 був безробітний. На його утриманні також була важкохвора мати. З 2014 року він проходив службу в АТО, де отримав поранення.

На розгляд справи державний виконавець не зявився, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку боржника та його представника та перевіривши їх доказами, суд вважає, що в скарзі належить відмовити з наступних підстав.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що на виконанні Соснівського ВДВС м. Черкаси перебуває виконавчий лист № 2-600 від 6 квітня 2010 року по виконанню рішення Смілянського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку.

Як вбачається з розрахунку заборгованості і не заперечується самим боржником, станом на 1 січня 2018 року його борг по сплаті аліментів становив 52140 грн. 90 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень. Неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

6 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9, 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Суд зазначає, що ці норми не є заходом відповідальності, а є вдосконаленням порядку примусового стягнення, спрямовані на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти.

А тому посилання ОСОБА_2 на ч. 1 ст. 58 Конституції України є безпідставним.

Постановами головного державного виконавця Соснівського ВДВС м. Черкаси від 20 лютого 2018 року у ВП № 18922402 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Підставою винесення цих постанов стала наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Посилання ОСОБА_2 відсутність роботи та умислу у невиконанні рішення суду не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 180 СК України утримувати неповнолітніх дітей є обовязком батьків, а не правом на про погіршення стану здоровя не підтверджено жодним доказом.

Інші обставини, на які посилається заявник, а саме: погіршення стану здоровя, перебування на його утриманні хворої матері, витрати на її поховання, не мають характер особливих або виняткових обставин. При цьому суд враховує, що згідно з наданою боржником довідкою від 5 грудня 2012 року його мати тривали період перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «ЧОПЛ», що передбачало лікування та перебування в лікарні за рахунок коштів бюджету.

На підтвердження свої вимог боржник також надав чеки з аптечних пунктів, датовані березнем 2012 року, про купівлю медичних препаратів. Однак, встановити їх зв'язок із боржником не можливо.

Боржником не надано суду також доказів на підтвердження того, що він потребує лікування чи реабілітації закордоном.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги.

Суд також зазначає, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права чи свободи.

Вимога ОСОБА_2 про скасування оскаржуваних постанов не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки суд не наділений таким правом.

Суд також враховує, що у відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Оскільки інтереси дитини в даному випадку є приорітетними, суд на підставі наведеного та керуючись ст. 260, 261, 450, 451 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії працівників Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий: В.О. Прилуцький