Провадження № 2/522/1213/18
25 квітня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.
за участю секретаря Іскрич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 за участю третьої особи: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування (в порядку регресу),-
У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі представника звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 за участю третьої особи: ОСОБА_2, згідно якої просило:
При цьому посилаючись на те, що 15.09.2015 року між HACK «ОРАНТА» та ОСОБА_3 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4998274. ОСОБА_4, забезпечений транспортний засіб - «HYUNDAI H1D» д. р. н. ВН1271ЕН. 17.04.2016 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «ВАЗ 2113» д. р. н. унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2016 року, ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4, КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності. 13.07.2016 року до страховика звернувся представник власника за довіреністю пошкодженого транспортного засобу - ОСОБА_5 із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 20.07.2016 р. та страхового акту ОЦВ-16-3033/1 від 21.07.2016 р., сума страхового відшкодування складає 5 678,02 грн. (пять тисяч шістсот сімдесят вісім гривень дві копійки). ПАТ НАСК «ОРАНТА» виплатила власнику пошкодженого транспортного засобу - ОСОБА_6 страхове відшкодування. 20.12.2016 року страховиком направлено до страхувальника претензію про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу). 23.08.2017 року було направлено досудове попередження, однак страхове відшкодування донині не сплачено.
Позивач зазначив, що жодної відповіді від відповідача на дані листи та пропозицій щодо погашення заборгованості страхова компанія до сьогодні не отримала, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 15.09.2015 року між HACK «ОРАНТА» та ОСОБА_3 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4998274.
ОСОБА_4 № АЕ/ 4998274 ВІД 14.09.2015 року, забезпечений транспортний засіб - «HYUNDAI H1D» д. р. н. ВН1271ЕН.
17.04.2016 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «ВАЗ 2113» д. р. н. , унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2016 року, ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КпАП України, у звязку з чим, притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
28.05.2016 р. було складене автотоварознавче дослідження № ВН8502АО-3, відповідно до якого сума матеріального збитку склала 5 678,02 (пять тисяч шісот сімдесят вісім гривень дві копійки).
13.07.2016 року до страховика звернувся представник власника за довіреністю пошкодженого транспортного засобу - ОСОБА_5 із заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 20.07.2016 р. та страхового акту ОЦВ-16-3033/1 від 21.07.2016 р., сума страхового відшкодування складає 5 678,02 грн. (пять тисяч шістсот сімдесят вісім гривень дві копійки).
20.12.2016 року страховиком направлено до страхувальника претензію про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу). 23.08.2017 року було направлено досудове попередження, однак страхове відшкодування донині не сплачено.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
ОСОБА_4 з частиною другою ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
ОСОБА_4 з ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
З матеріалів справи вбачається, що страхова компанія виконала свої зобовязання та відшкодувала власнику пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_6 у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно достатті 27 Закону України "Про страхування"тастатті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.
Таким чином, після виплати страхового відшкодування в позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Зокрема, з п.п. ґ п. 38.1.1. ст. 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
ОСОБА_4 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, з урахуванням того, що ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» виплатило застрахованій особі, яка постраждала внаслідок ДТП, повну суму відновлювального ремонту в загальному розмірі 5 678,02 грн, тому в позивача виникло законне і обґрунтоване право вимоги до відповідача. Тобто, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1600, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Приморський районний суд м. Одеси.
Суддя: А.Ю. Бойчук