Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 317/2509/17 Головуючий у 1-й інстанції Якірна С.В
Номер провадження 22-ц/778/1187/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.04.2008 року позичальник отримала кредит у сумі 2400 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 2400 грн., шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала.

Станом на 31.07.2017 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором, складає 16715,54 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 1905,12 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 13776,35 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу 250,00 грн., процентна складова штрафу 784,07 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16715,54 грн. за кредитним договором № б/н від 07.04.2008 р., яка складається з наступного: 1905,12 грн. заборгованість за кредитом; 13776,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 250,00 штраф (фіксована частина);784,07 штраф (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь Банку судові витрати понесені по сплаті судового збору за позовну заяву та апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звернувшись до суду із вказаним позовом 31 серпня 2017 року, пропустив визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності, так як останній платіж в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 було здійснено в 11 серпня 2014 року, тому початком перебігу позовної давності для позивача слід вважати дату наступного чергового платежу - 13 серпня 2014 року, при цьому позивач не просив поновити строк позовної давності та не зазначав про причини його пропуску.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, зобов'язання за договором, в тому числі за договором кредиту, за яким кредитор надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, мають виконуватися належним чином.

Судом встановлено, що 07.04.2008 року позивач надав ОСОБА_3 кредит у сумі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При оформленні кредитної картки позичальник була ознайомлена і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на заяві про видачу кредиту.

У заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг.

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі „відмітки Банку. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн. і 5% від суми позову. Картковий рахунок відкритий на невизначений строк. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Строк дії картки зазначений на лицьовій стороні ОСОБА_4 (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Дата закінчення дії карти співпадає з датою закінчення дії ОСОБА_4. По закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку її дії) не надійшла письмова заява ОСОБА_4 про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій з карткового рахунку і при дотриманні інших умов, передбачених договором (п.п.3.1; 3.3; 8.6; 9.3; 9.12 Умов і правил).

Пунктом 2 розділу І Умов встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Пунктом 5.3 розділу ІІ наявних у матеріалах справи Умов визначено, що строки та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем вказані в пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною кредитного договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами та частину заборгованості за кредитом.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки "універсальна. 30 днів пільгового періоду", з якою ознайомлена та погодилася відповідач, передбачено що розмір щомісячних платежів (які включають в себе плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів визначено до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Підпунктом 5.5.2 Умов визначено, що проценти за використання кредиту (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту засоби, з дня списання суми карткового рахунку.

Пунктом 5.4 цього ж розділу Умов визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 31 липня 2017 року існує заборгованість у сумі 16715,54 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 1905,12 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 13776,35 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу 250,00 грн., процентна складова штрафу 784,07 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку в межах строку позовної давності щодо місячних платежів, за період з 31.08.2014 року по 31.07.2017 року становить в сумі 16662,38 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1905,12 грн., заборгованості за відсотками 13725,72 грн., штрафні санкції (250 грн. + 5 % від суми боргу) 1031,54 грн. (а.с. 89-90).

Судом встановлено, щр вказаний договір було підписано особисто відповідачем, одночасно їй було надано кредитну картку у день укладення договору за № 615139 зі строком дії до кінця лютого 2012 року з якою вона була сфотографована..

Для продовження дії договору відповідачці у зв'язку зі спливом строку дії першої картки була видана друга кредитна картка № 181439 строком дії до кінця червня 2016 року з якою вона також була сфотографована.

Останній платіж ОСОБА_3 здійснено 11 серпня 2014 року.

ОСОБА_3 заявлено в суді першої інстанції про застосування позовної давності (а.с. 42-43).

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений ермін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15).

Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів готівкою чи безготівково: з погашення процентів щомісячно за попередній місяць, з погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов'язання.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Між тим, судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачу ПАТ КБ «Приватбанк» видавав дві кредитні картки, строк дії першої картки № 615139 до кінця лютого 2012 року, строк дії другої № 181439 до кінця червня 2016 року (а.с. 93-106, 107).

Визначаючи дату наступного платежу 13.08.2014 рік, суд першої інстанції не звернув уваги на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем ОСОБА_3 07.04.2008 року, в якій передбачено, що строком внесення щомісячних платежів є 25 число місяця наступного за звітним, а пунктом 5.4 розділу ІІ Умов визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Отже відповідачу належить обовязок здійснити наступний щомісячний платіж у строк до 25 числа наступного місяця після місяця в якому відбулась остання сплата.

Матеріалами справи встановлено, що у строк до 25.08.2014 року черговий обовязковий платіж відповідач не здійснила.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 70 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення суду), ПАТ КБ «Приватбанк» передав позов до відповідача до поштового відправлення 25 серпня 2017 року, про що свідчить накладна поштового оператора «Меркурій» № 2294875 та реєстр № 8857852 позовів до Запорізького районного суду Запорізької області, що датовані 25 серпня 2017 року (а.с. 60).

Виходячи із тих обставин, що строком повернення кредиту є 31 серпня 2016 року, а останній платіж в рахунок сплати процентів ОСОБА_3 здійснила 11 серпня 2014 року , перебіг строку позовної давності за вимогами по сплаті процентів, з урахуванням умов укладеного між сторонами кредитного договору, почався з вересня 2014 року.

Звернувшись до суду із даними вимогами 25 серпня 2017 року , банк не пропустив визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності.

Отже, ПАТ КБ «Приватбанк» з даним позовом до відповідача звернувся до суду в межах строку позовної давності, тому висновок суду про пропуск строку позовної давності звернення до суду з позовом позивача, колегія вважає неправомірним.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 07.04.2008 року, в межах строку позовної давності, за період з 31.08.2014 року по 31.07.2017 року в сумі 16662,38 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1905,12 грн., заборгованості за відсотками 13725,72 грн., штрафні санкції (250 грн. + 5 % від суми боргу) 1031,54 грн.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року у цій справі скасувати. Прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.04.2008 року за період з 31.08.2014 року по 31.07.2017 року в сумі 16662,38 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1905,12 грн., заборгованості за відсотками 13725,72 грн., штрафні санкції (250 грн. + 5 % від суми боргу) 1031,54 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.05.2018 року.

Головуючий

Судді: