Справа № 615/578/18
Провадження № 4-с/615/7/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Логвінова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Валківського районного суду Харківської області скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 14.03.2018 року у виконавчому провадженні № 34342178 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

В С Т А Н О В И В:

19.04.2018 року до Валківського районного суду Харківської області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на постанову державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 14.03.2018 року у виконавчому провадженні № 34342178, в якій просить скасувати постанову державного виконавця від 14.03.2018 року у виконавчому провадженні № 34342178 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що на примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 34342178 з примусового виконання виконавчого листа № 2-207 від 19.03.2008 року, виданого Валківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2008 року і до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 14.03.2018 року відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Вважає оскаржувану постанову передчасною, у звязку з чим просить її скасувати.

Учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не зявились.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи судом встановлено, що на примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 34342178 з примусового виконання виконавчого листа № 2-207 від 19.03.2008 року, виданого Валківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2008 року і до повноліття дитини.

14.03.2018 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, на підставі статей 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову, якою встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-207 від 19.03.2018 року, виданого Валківським районним судом Харківської області.

Відповідно до оскаржуваної постанови, державним виконавцем, при винесенні даної постанови встановлено, що у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 12.03.2018 року за період з 06.03.2008 року по 01.03.2018 року становить 77208,35 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року до Закону України «Про виконавче провадження» внесені зміни та статтю 11 доповнено частиною четвертою і у статті 71 частину 9 викладено в новій редакції, який, в даній частині, набув чинності 06.02.2018 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин девятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Як вже було зазначено, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, до Закону України «Про виконавче провадження» внесені зміни та статтю 11 доповнено частиною четвертою і у статті 71 частину 9 викладено в новій редакції, який набрав чинності в даній частині 06.02.2018 року, а відтак, саме з 06.02.2018 року можливе застосування положень статей 11, 71 цього Закону та в цій частині закон зворотної сили не має.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що облік сукупного розміру заборгованості за 6 (шість) місяців, наявність якої передбачена для застосування заходів встановлених статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», починається з моменту введення в дію статей 11, 71 цього Закону, тобто з 06.02.2018 року.

З оскаржуваної постанови вбачається, що до ОСОБА_1 постановою державного виконавця застосовані заходи у вигляді встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у звязку з наявністю заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої становить 77208,35 грн., яка утворилась за період з 06.03.2008 року по 01.03.2018 року, тобто облік сукупного розміру заборгованості державним виконавцем обчислений з урахуванням заборгованості, яка утворилась до внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу свідчить про передчасність винесеної державним виконавцем постанови про застосування до боржника заходів, встановлених ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Закон від 07.12.2017 року не має зворотної сили, а відтак не застосовується до прав і обовязків, що виникли до набрання ним чинності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 14.03.2018 року про встановлення відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 259-260, 263, 447, 450 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 14.03.2018 року про встановлення відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 34342178.

Ухвала суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя А.О. Логвінов