Провадження № 2/761/3305/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

представника позивача Вавильчикова І.В.,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_6 та ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі по тексту - позивач) звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідача-1), ОСОБА_5 (далі по тексту - відповідача-2), ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_6 (далі по тексту - відповідача-3) та ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_7 (далі по тексту - відповідача-4), третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - третя особа:) про виселення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № 6120338 від 18.02.2008 року про надання кредиту в сумі 140000,00 доларів США з метою придбання нерухомості.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідачем-1 було передано в іпотеку позивачу двокімнатну квартиру № АДРЕСА_1, про що було укладено договір іпотеки № 6120931 від 18.02.2008 року.

В зв'язку із неналежним виконанням відповідачем-1 умов кредитного договору, позивач, на підставі договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у свою власність предмету іпотеки.

Згідно із довідкою від 25.01.2017 року № 427, яка видана Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» в квартирі № АДРЕСА_1 зареєстровані 4 особи, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7

Як зазначав позивач, згоду на реєстрацію у предмет іпотеки він не надавав, тоді як відповідачі порушили п. 1.7.4. договору іпотеки, зареєструвавшись в квартирі.

На письмові вимоги, надіслані позивачем, відповідачі добровільно житлове приміщення не звільнили.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квартири № АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та стягнути з відповідачів судові витрати.

Від відповідача-1, яка є представником відповідачів 3 та 4, надійшли письмові пояснення (заперечення) на позовну заяву, в яких вона зазначала, що у зв'язку із світовою фінансовою кризою зріс курс української валюти до долара, а оскільки позивач отримала заробітну плату в гривні, придбати відповідну суму в іноземній валюті вона не мала змоги. Окрім того, з 2012 року ОСОБА_8 захворіла і була паралізована та дуже багато коштів витрачала на лікування. Вимоги банку про виселення відповідачі не отримували, а отже відсутні правові підстави для виселення.

08.02.2018 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. надійшли документи, на підставі яких за позивачем було зареєстровано право власності на квартиру № АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, а отже відсутні підстави для відкладення судового розгляду відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.

Окрім того, суд зазначає, що в судовому засіданні 14.12.2017 року судом було оголошено перерву за клопотанням відповідача-1 ОСОБА_5 для надання їй можливості подати додаткові докази. Разом із тим, відповідач в судове засідання не з'явилась та не надала суду жодних додаткових доказів.

В судовому засіданні представник третьої особи просила вирішити справу з урахуванням інтересів дітей та в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18 лютого 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем-1 ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 6120338, за умовами якого банком надано позичальнику кредит в сумі 140000 доларів США зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитними коштами строком погашення не пізніше 18 лютого 2028 року (а.с. 9-14).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 лютого 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку двокімнатну квартиру № АДРЕСА_2 (тепер - АДРЕСА_2 та яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Лішуновою О.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18 лютого 2008 року за реєстровим № 111 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 18 лютого 2008 року за № 5457024 (а.с. 15-21).

Відповідно до п. 4.1.1. договору іпотеки, Іпотекодержатель (позивач) вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами у разі невиконання чи неналежного виконання Основного зобов'язання.

Згідно із п. 4.2. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, серед іншого, шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із п. 4.7.1. договору іпотеки, у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність , про що письмово повідомляє іпотекодавця.

На виконання вказаних вимог договору, позивачем було звернуто стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом визнання права власності на квартиру № АДРЕСА_1, про що призваним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було прийнято відповідне рішення про державну реєстрацію № 32742789 від 06.12.2016 року.

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 06.12.2016 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 27).

З довідки форми № 3, виданої 25.01.2017 року № 427, яка видана Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» в квартирі № АДРЕСА_1 зареєстровані 4 особи, а саме: ОСОБА_8 (бувший власник - з 17.09.2009 року), ОСОБА_6 (дочка бувшого власника - з 17.09.2009 року), ОСОБА_5 (чоловік бувшого власника - з 23.04.2010 року), ОСОБА_7 (дочка бувшого власника - з 24.03.2011 року) (а.с. 28).

ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» посилається на те, що право власності ОСОБА_5 на квартиру припинилося в результаті звернення стягнення на майно. У такому разі припинилося також і її право на користування спірною квартирою. Користування відповідачами без належних правових підстав квартирою, порушує право власності позивача як нового власника. Крім того, ОСОБА_8 без належної на те згоди банку зареєструвала у квартирі себе та інших відповідачів, що є підставою для їх виселення без надання іншого жилого приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між новим власником жилого приміщення та колишнім власником і членами його сім'ї.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

У ч. 2 цієї статті вказано, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Встановлено, що з 06.12.2016 року право власності на спірну квартиру зареєстроване за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», проте відповідачі продовжують проживати в квартирі та не виконали вимогу банку про добровільне виселення.

18.12.2016 року позивачем на ім'я ОСОБА_5 та 02.02.2017 року - на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_5, як законного представника ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як законного представника ОСОБА_7 були направлені вимоги про добровільне виселення рекомендованими листами (а.с. 22-26, 28-40).

Вказані листи повернуті до банку поштовим відділенням за закінченням встановленого строку зберігання на поштовому відділенні.

Відповідно до п. 5.7. договору іпотеки, будь-які повідомлення та документи, які надаються іпотекодержателем іпотекодавцю згідно умов цього договору, повинні бути викладені в письмовій формі та будуть вважатись наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або телеграмою за місцем проживання іпотекодавця, вказаним в статті 6 цього договору. Сторони погодились, що повідомлення та (або) документи вважаються отриманими іпотекодавцем на сьомий день з дня реєстрації іпотекодержателем рекомендованого листа або телеграми у відділенні поштового зв'язку.

За п. 5.8. договору іпотеки іпотекодавець зобов'язаний протягом усього строку дії цього договору забезпечити отримання рекомендованих листів та телеграм від іпотекодержателя за адресою свого місця проживання.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 3 ст. 319 ЦК України визначено, що власник полодіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України містить положення про те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки колишній власника житла в силу закону втратив право користування житлом.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири.

Колишній власник житла ОСОБА_8 втратила право власності та відповідно право користування жилим приміщенням.

Право користування спірною квартирою у інших відповідачів є похідним від прав колишнього власника житла ОСОБА_5 Право членів сім'ї власника житла на проживання в ньому не є безумовним з огляду на те, що право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) у особи, членом сім'ї якої вона є. З припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

З цих же підстав не є підставою для відмови в задоволенні позову факт того, що в квартирі зареєстровані та проживають неповнолітні діти.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та її батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Крім того, в пункті 1.74. договору іпотеки сторони погодили, що без попередньої письмової згоди іпотекодержателя, іпотекодавець не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки.

Згода позивача на реєстрацію відповідача та членів її родини у квартирі № АДРЕСА_1, в матеріалах справи відсутня та позивачем не надавалась.

З наданої суду довідки форми № 3 від 25.01.2017 року вбачається, що відповідачі зареєструвались в спірній квартирі вже після укладення договору іпотеки від 18 лютого 2008 року. Доказів надання іпотекодержателем згоди на реєстрацію відповідачів суду надано не було.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також ОСОБА_5 підлягає стягненню 6400,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ РІШЕННЯ:

Позов публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_6 та ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квартири № АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_6 та ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» 6400,00 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, .

ОСОБА_4: АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_1.

ОСОБА_5 :АДРЕСА_3,

ОСОБА_6: АДРЕСА_3.

ОСОБА_7: АДРЕСА_3.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст судового рішення складено: 14.05.2018 року.