Справа №473/4272/17 17.05.2018
Провадження №22-ц/784/755/18
Єдиний унікальний номер судової справи № 473/4272/17
Категорія 50 Провадження № 22-ц/784/755/18
Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

17 травня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.

суддів: Бондаренко Т.З., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.

за участю:

-позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2018 року, ухвалене головуючим суддею Висоцькою Г.А., вступну та резолютивну частину якої проголошено о 13 год. 31 хв., в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 03 березня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановила

14 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позивач зазначала, що 03 березня 2007 року між нею та ОСОБА_3 укладено шлюб, який розірвано рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 липня 2014 року. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2013 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини його заробітку (доходу) до повноліття дитини.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто додаткові витрати на доньку в розмірі 8000 грн., пов'язані з розвитком її танцювальних здібностей.

На забезпечення потреб дитини з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2017 року вона понесла додаткові витрати, які пов'язані з розвитком танцювальних здібностей доньки в сумі 16857 грн. та з її лікуванням - 3 530 грн.

Посилаючись на наведене та положення ст. 185 СК України, позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 10 193 грн. 50 коп.

У відзиві на позов, частково визнаючи позовні вимоги в розмірі 3 000 грн., відповідач посилався, як на наявність істотних обставин, що пов'язані з хворобою його батька, який є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, через що він не може влаштуватися на постійну роботу, проходження ним самим лікування, так і на недостовірність вхідних квитків на змагання 18 грудня 2016 року та 29 квітня 2017 року, квитків на проїзд та квитанцій про сплату членських внесків від 26 лютого 2017 року або за 17 квітня 2016 року (3 примірника).

У відповіді на відзив відповідача, позивач посилалась на необґрунтованість його заперечень.

-2-

В запереченнях представник відповідача посилалась на витрати відповідача понесені на лікування батька і його самого як особливі обставини.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, пов'язані з розвитком танцювальних здібностей та на лікування доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі - 9764 грн.; витрати на правову допомогу в сумі - 700 грн., а всього 10464 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач довела те, що фактично понесла додаткові витрати на дитину в сумі 6 305 грн. на оплату занять з розвитку танцювальних здібностей дитини, 8 620 грн. - придбання одягу, взуття та аксесуарів, незважаючи на заперечення відповідача щодо накладних за №289 та №291, в яких незазначені дати, про придбання двох пар танцювального взуття. Оплату членських внесків у танцювальну федерацію за 26 лютого 2017 року у розмірі 400 грн. та білети за участь у змаганнях на суму 590 грн. суд стягнув частково в сумі 200 грн. та 130 грн. відповідно. При цьому, суд вирішуючи питання про стягнення з відповідача вартості проїзду на транспорті загального користування до місць змагання у сумі 942 грн., вважав безпідставною вимогу позивача про стягнення вартості двох проїзних квитків за 18 грудня 2017 року (18 грудня 2016 року) Южноукраїнськ-Одеса (Одеса &#8211; Южноукраїнськ) на суму 200 грн., оскільки період понесених витрат в позові позивач зазначала з 01 жовтня 2016 року по жовтень 2017року включно, а з позовом звернулась 14 грудня 2017 року.

До того ж, суд вважав обґрунтованими та доведеними вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину у зв'язку з її лікуванням у лікаря стоматолога на загальну суму 2 890 грн. та витрат на проїзд до лікувального закладу в сумі 640 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник відповідача подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просила його змінити та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на доньку в розмірі 3000 грн. Скаргу обґрунтовувала тим, що суд ухвалив не обґрунтоване рішення, неправильно застосував норми матеріального права, визначаючи розмір участі батька у додаткових витратах на дитину не врахував наявність обставин, що мають істотне значення, та порушив норми процесуального права при оцінці доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, посилалась на необґрунтованість її доводів та вимог, просила скаргу відхилити, а рішення суду залишити в силі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 було доведено факт таких витрат на дочку.

Колегія суддів не погоджується з усіма висновками суду, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, її хворобою тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції сулу, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

-3-

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити певну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувальні витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі.

Аналогічна позиція викладене в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 липня 2014 року. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2013 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини його заробітку (доходу) до повноліття дитини.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 присуджено додаткові витрати на доньку в розмірі 8000 грн. (а.с. 3-5), що сплачені ОСОБА_3 в повному обсязі та підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого справдження від 21 червня 2017 року (а.с.54).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є працездатною, не працює.

ОСОБА_3 є працездатним, є орендарем земельної ділянки 143, 33 га для сінокосіння та випасання худоби та має матеріальну можливість компенсувати додаткові витрати на дитину частково.

Судом установлено, ОСОБА_2 понесені витрати на лікування доньки у розмірі 3 530 грн., що підтверджується: випискою із історії хвороби від 24 листопада 2017 року, актами виконаних робіт від 22 вересня та 24 листопада 2017 року, карткою диспансерного пацієнта стоматологічної клініки «Александрит-Ніка», довідками КЗ ММР Миколаївської міської стоматологічної поліклініки (ортодонтичне відділення) за 08,22 вересня 2017 року, 20 жовтня та 24 листопада 2017 року, квитанцією № 922 від 22 вересня 2017 року на загальну суму 2 890 грн. та проїзними квитками в дати відвідування дитиною медичних закладів на суму 640 грн.

Оскільки встановлено, що ці кошти було сплачено позивачем, що також визнав відповідач, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що половина цих коштів у сумі 1 765 грн., відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, підлягала присудженню стягнення з відповідача.

-4-

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_2 понесені витрати на розвиток танцювальних здібностей доньки, що не заперечував відповідач.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду копії товарних чеків щодо витрат на оплату занять з танців з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2017 року (включно) у розмірі 6305 грн. (а.с.8-10), рахунки та товарні чеки з приводу виготовлення, придбання одягу (костюмів) та аксесуарів, взуття, всього на суму 8620 грн. (а.с.11-14) та придбання квитків на участь у змаганнях на суму 590 грн. та проїзду на транспорті загального користування до місць змагання - 942 грн.

Між тим, заслуговують на увагу заперечення відповідача щодо сумнівів в достовірності придбання у спірний період взуття для танців відповідно до квитанцій №289 та №291 (а.с.14), видані ПП «КМ-Поділля» на загальну суму 2 000 грн., оскільки не містять дати, а також 6 квитків на проїзд за 08, 22 вересня, 26 лютого, 26 березня 2017 року на загальну суму 442 грн. (а.с. 17, 26), оскільки містять почергову нумерацію, проте датовані різними датами.

Згідно положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про врахування цих квитанцій та квитків, є необґрунтованим, оскільки такі докази викликають сумніви в їх достовірності.

За такого, загальна сума, що підлягала присудженню стягнення на користь позивача за понесені нею додаткові витрати на дитину складають 8 542 грн. 50 коп. (9 763 грн. 50 коп. - 1 221 грн.).

Крім того, як зазначалось вище, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити певну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

З матеріалів справи вбачається, що розмір понесених ОСОБА_2 додаткових витрат відповідав її матеріальній можливості.

Як на підставу наявності обставин, що мають істотне значення відповідач посилався на інвалідність та хворобу свого батька, необхідність здійснення над ним постійного догляду, через що він не може влаштуватися на постійну роботу, яку б можливо було суміщати з доглядом, своє лікування, що потребує від нього значних матеріальних затрат.

Обставини, на які посилався відповідач, як на підставу врахування судом при визначені розміру участі батька у додаткових витратах на дитину, на думку колегії суддів, свідчать про наявність обставин, що мають істотне значення та заслуговують на увагу.

До того ж, такі обставини були взяті до уваги у раніше ухваленому рішенні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року про стягнення додаткових витрат на дитину.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 здійснює догляд за батьком ОСОБА_7, який згідно довідки МСЄК від 12 червня 2015 року має першу групу інвалідності та потребує постійний сторонній догляд, у зв'язку з тим, відповідач знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Вознесенської міської ради та отримує компенсацію за надання соціальних послуг інваліду 1 групи у розмірі до грудня 2017 року у розмірі 252 грн. 60 коп., з грудня 2017 року - 264 грн. 30 коп. (а.с. 46- 47, 73, 76). Тому, посилання відповідача на те, що у нього існують труднощі у працевлаштуванні та можливості суміщення зі здійсненням постійного догляду за батьком, підтверджуються наданими ним доказами.

Батько позивача отримує пенсію 3 915 грн. 58 коп., проте регулярно проходить лікування за власні кошти (а.с. 45 48, 50-53).

-5-

Крім того, у серпні - вересні 2017 року відповідач перебував на стаціонарному лікуванні та за час лікування за власний рахунок придбавав медикаменти (а.с.72, 75).

На думку колегії суддів, наведене свідчить про те, що зазначені вище обставини можуть розцінюватися тими обставинами, які мають характер істотних та підлягають врахуванню під час визначення розміру участі батька у додаткових витратах на дитину.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 щодо можливості інших членів сім'ї батька позивача здійснювати за ним догляд, є необґрунтованими, оскільки спростовуються вищезазначеними доказами.

Крім того, самі по собі доводи позивача про те, що джерелом доходу відповідача є господарство по вирощуванню ВРХ та свиней, яке знаходиться на території Прибужанівської сільської ради на хуторі Криворучко не підтверджуються матеріалами справи, а сам по собі договір оренди землі від 08 травня 2009 року між ОСОБА_3 та Вознесенською райдержадміністрацією строком на 10 року для сінокосіння та випасу худоби, площею 143,33 га, висновку суду не спростовує.

Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Вимога справедливості, добросовісності та розумності сімейного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у сімейних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного сімейного права або інтересу.

На підставі цього, колегія суддів, вирішуючи спір щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, враховуючи вказані обставини та досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, вважає необхідним визначити розмір таких витрат у 5 000 грн.

За такого, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні.

З відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто додаткові витрати на дитину з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2017 року у сумі 5 000 грн.

За таких обставин, на підставі ст. ст. 137, 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Частина 6 статті 141 ЦПК України передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» регламентує, що позивачі у справах про стягнення оплати додаткових витрат на дитину звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до квитанції 0.0..1 при поданні апеляційної скарги ОСОБА_3 сплатив 1 057 грн. 20 коп.

У зв'язку з тим, що позов ОСОБА_2 задоволено частково, то з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору, понесені відповідачем судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають компенсації за рахунок держави.

На користь відповідача підлягають компенсації судовий збір в розмірі 172 грн. 68 коп. (49 % задоволених позовних вимог (704, 80 х 49 % = 345 грн. 35 коп.; 1057, 20 х 51 % = 539,17 + 345, 35 = 884 грн. 52 коп.; шляхом взаєморозрахунку 1057 грн. 20 коп. - 884 грн. 52 коп. = 172 грн. 68 коп.).

Крім того, з відповідач на користь позивача підлягає стягненню 588 грн. (700 грн. + 500 грн. = 1200 грн. х 49% = 588 грн.) витрат на професійну правничу допомогу в обох судових інстанціях.

-6-

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, пов'язані з розвитком танцювальних здібностей та на лікування доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 5 000 (п'ять тисяч) грн. та 588 (п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 02 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Компенсувати за рахунок держави Державною судовою адміністрацією України понесені ОСОБА_3 судові витрати, а саме сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір в сумі 172 (сто сімдесят дві) грн. 68 коп. за квитанцією 0.0..1 від 17 квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Н.В. Самчишина

Судді: Т.З. Бондаренко

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 18 травня 2018 року