Справа № 128/658/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі - Шеванюк О.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 року до Вінницького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Свій позов позивач мотивує тим, 17 грудня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Вказує, що в період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначає, діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість.

Вказує, що відповідач офіційно не працює, однак має стабільні доходи, є фізично здоровим, зобов'язаний та може надавати допомогу на утримання дітей і відповідно до стану здоров'я і матеріального становища в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Зазначає, що нею понесені судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 200 гривень, які відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Просить суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі однієї третини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1, не з'явилася, надала суду заяву в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 також до судового засідання не з*явивися, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, оскільки у нього не має змоги платити аліменти на дітей, так як він ніде не працює.

Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.12.2006 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.6).

Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач, про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 7-8).

Діти проживають разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області від 19.03.2018 року за №980 (а.с.9).

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено.

Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач є фізично здоровою людиною, працездатного віку, інвалідності не має, інших малолітніх і (або) неповнолітніх дітей та (або) непрацездатних осіб на утримані не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття - підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на те, що позов позивача підлягає до відмови в задоволенні, оскільки він не працює та не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей, суд не бере до уваги, оскільки суд вважає, що той факт, що відповідач не має стабільного доходу не є підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання малолітніх дітей.

Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дітей необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 20.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім цього, позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з ОСОБА_2 витрати за надання правничої допомоги в розмірі 200 грн. В обгрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги в розмірі 200 грн. позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги №19 від 19.03.2018 року, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Байдаком В.Г. (а.с.11); акт виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги №19 від 19.03.2018 року, з якого вбачається, що за підготовку до суду позову про стягнення аліментів на утримання дітей позивачем сплачено адвокату за послуги 200 грн. (а.с.13); квитанцію №29, з якої вбачається, що адвокатом Байдак В.Г. отримано від ОСОБА_1 кошти за надання правничої допомоги в сумі 200 грн. (а.с.10);

Відповідно до ч.1 -6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 не доведено неспівмірність витрат послуг адвоката за надання правничої допомоги по даній цивільній справі, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є пов'язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 200 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст.180 ,182, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 258, 259, 263-265, ч.4 ст. 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2,у рахунок повернення понесених витрат на правничу допомогу по справі - в розмірі 200 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня отримання копії повного рішення суду, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: