АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 травня 2018 року м. Херсон

Номер справи: 2-1216/09

Номер провадження: 22-ц/791/754/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_1, розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 20 жовтня 2009 року,

встановив:

20 жовтня 2009 року Білозерський районний суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення, яким стягнув із ОСОБА_3, яка в звязку з реєстрацією шлюбу 28 липня 2012 року змінила прізвище на ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2009 року та до повноліття старшої дитини.

18 квітня 2018 року ОСОБА_4 подала на рішення суду апеляційну скаргу, в той час, як визначений ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення суду, строк його апеляційного оскарження закінчився 30 жовтня 2009 року.

Пропущений процесуальний строк ОСОБА_4 просила суд поновити з тих підстав, що вона не була повідомлена про розгляд справи, оскільки не проживала за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві.

Враховуючи, що із матеріалів справи, зокрема протоколу судового засідання від 20 жовтня 2009 року, вбачається, що справа розглянута судом за участю відповідача, яка давала свої пояснення по суті заявлених до неї як до особи, позбавленої батьківських прав, позовних вимог та була присутня під час проголошення судового рішення, ухвалою апеляційного суду від 25 квітня 2018 року вказані ОСОБА_4 підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визнані неповажними та відповідно до положень ст.357 ЦПК України апеляційна скарга залишена без руху для зазначення інших підстав для поновлення строку.

Вказати інші підстави для поновлення процесуального строку заявнику належало протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Оскільки наведена ухвала суду вручена ОСОБА_4 28.04.2018 року, строк для вчинення процесуальної дії закінчився 08.05.2018 року.

14 травня 2018 року до апеляційного суду надійшла заява представника відповідача-Харченка Д.М. про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій останній виклав обставини, які спонукали ОСОБА_4 до оскарження ухваленого в даній справі судового рішення.

Такими обставинами є порушене відповідачем після смерті опікуна дітей - ОСОБА_2, що настала 04.04.2018 року, питання про поновлення її батьківських прав та вимога органу опіки та піклування надати довідку про сплату заборгованості за аліментами на утримання дітей. Відсутність такої довідки є перешкодою для позитивного висновку органу опіки та піклування про доцільність поновлення ОСОБА_4 батьківських прав, тому остання способом захисту своїх батьківських прав обрала оскарження судового рішення про стягнення з неї аліментів на утримання дітей, яке вважає таким, що підлягає скасування із закриттям провадження у справі з тих підстав, що питання про стягнення аліментів було предметом розгляду у справі про позбавлення її батьківських прав та в рамках розгляду даної справи було заявлено про відмову від позову в частині стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України 2004 року).

Іншою підставою для поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення представник відповідача зазначив ту обставину, що рішення Білозерського районного суду від 20.10.2009 року ОСОБА_4 отримала лише в квітні 2018 року, в той час, як в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, а повний текст їй судом не надсилався.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони обєктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і повязані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечить рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного ст.8 Конституції України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, яка регламентує принцип верховенства права у цивільному судочинстві, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Ryssia»). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

ОСОБА_4, стверджуючи про наявність поважних причин для пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду, не підтвердила належними доказами обставини, які б свідчили про істотні перешкоди чи труднощі, які унеможливили вчинення необхідних дій з подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

Матеріали справи дійсно не містять відомостей про видачу відповідачеві копії повного рішення суду негайно після його проголошення, як це передбачалося ч.2 ст.222 ЦПК України, в редакції, що діяла на час ухвалення судового рішення, однак доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_4 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обовязків, зокрема вчинення всіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги, заявник не надала.

Натомість вона брала участь у судовому процесі та була присутня під час проголошення рішення суду, а її твердження про проголошення судом 20 жовтня 2009 року тільки вступної та резолютивної частини рішення спростовується протоколом судового засідання та матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку не буде подано особою у зазначений судом строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, положення норм процесуального права, та зважаючи на подання відповідачем апеляційної скарги після спливу більше ніж вісім років з моменту проголошення судового рішення і після смерті позивача, яка не порушувала питання про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав і стягнення аліментів у наведеній справі та не відмовлялася від позовних вимог у цій частині, як про це зазначає заявник, суд вважає, що вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, тому у відкритті апеляційного провадження за поданою нею апеляційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 20 жовтня 2009 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_1