У х в а л а

20 квітня 2018 року

м. Київ

справа №347/874/16

провадження № 61-16708ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Великорожинська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області, про відновлення межі земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності шляхом відновлення її стану, який існував до порушення прав власника, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення незаконно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання надалі не чинити перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просила: відновити межі земельної ділянки та усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності шляхом відновлення її стану, який існував до порушення прав власника.

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позом до ОСОБА_2 про повернення незаконно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання надалі не чинити перешкоди у користуванні та володінні земельною ділянкою.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2018 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.Зобов'язано ОСОБА_1 звільнити 0,0122 га проходу-стежки загального користування по прибережній зоні, яка знаходиться по АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення незаконно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання надалі не чинити перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою відмовлено.

7 березня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направив касаційну скаргу на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема статей 1, 2, 5, 8,12, 14 Закону України «Про основи містобудування», статей 12, 60 Земельного кодексу України, просив оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі євідновлення межі земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності шляхом відновлення її стану, який існував до порушення прав власника за первісним позовом та повернення незаконно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання надалі не чинити перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою за зустрічним позовом.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подавкасаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Великорожинська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області, про відновлення межі земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки, що знаходиться у приватній власності шляхом відновлення її стану, який існував до порушення прав власника, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення незаконно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання надалі не чинити перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкоювідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Лесько