Справа № 2/756/2464/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14 травня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Ільченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності.

Зі слів позивача, за вказаною адресою також зареєстрований її колишній чоловік - ОСОБА_2 - відповідач по справі, який в кінці 2011 р. залишив їх сім'ю та проживає разом з іншою жінкою. Свої особисті речі та інше майно, що належало йому, відповідач з квартири.

Восени 2015 р. позивач звернулась в Управління праці та соціального захисту населення Оболонської в м. Києві РДА з заявою про надання мені субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. В наданні послуг позивачу було відмовлено в зв'язку з тим, що сукупність її доходу та доходу відповідача (який фактично не проживав в квартирі) не надали мені права на отримання субсидій. Таким чином, коштів що я отримую (пенсія та заробітна плата) не вистачало на підтримку гідного рівня життя.

Враховуючи, що відповідач не давав грошей на оплату послуг ЖКП та нехватку власних коштів на оплату ЖКП, в серпні 2016 р. позивач була вимушена просити сусідів провести обстеження її житла скласти акт про не проживання та відсутність особистих речей відповідача за адресою реєстрації місця проживання. На підставі складеного Акту та заяви на призначення субсидій по оплаті ЖКП, Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської в м. Києві РДА позивачу були призначені субсидії на оплату ЖКП.

27.06.2017 р. позивач розлучилась із відповідачем.

Таким чином, враховуючи, що відповідач за адресою реєстрації місця проживання не проживає та не з'являється понад 5 р., не приймає участь в утриманні житла та не являється членом сім'ї позивач просить суд встановити факт, що з 2012 р. відповідача ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_1, визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, а саме АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку в цій квартирі, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи надіслала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить провести розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як з'ясував суд, АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 (а.с. 8). Відповідач на даний момент зареєстрований у спірній кв. АДРЕСА_1. У кінці 2011 р. залишив сім'ю та проживає разом з іншою жінкою. Свої особисті речі та інше майно, що належало йому, відповідач з квартири виніс.

У відповідності до ст. 191 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.

Восени 2015 р. позивач звернулась в Управління праці та соціального захисту населення Оболонської в м. Києві РДА з заявою про надання мені субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. В наданні послуг позивачу було відмовлено в зв'язку з тим, що сукупність її доходу та доходу відповідача (який фактично не проживав в квартирі) не надали мені права на отримання субсидій. Таким чином, коштів що я отримую (пенсія та заробітна плата) не вистачало на підтримку гідного рівня життя.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що відповідач не давав грошей на оплату послуг ЖКП та нехватку власних коштів на оплату ЖКП, в серпні 2016 р. позивач була вимушена просити сусідів провести обстеження її житла скласти акт про не проживання та відсутність особистих речей відповідача за адресою реєстрації місця проживання. На підставі складеного Акту та заяви на призначення субсидій по оплаті ЖКП, Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської в м. Києві РДА позивачу були призначені субсидії на оплату ЖКП.

Як з'ясував суд, 27.06.2017 р. позивач розлучилась із відповідачем.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає понад 5 р., суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 1280 грн.

В частині позовних вимог, а саме щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку у спірній квартирі, то суд відмовляє у ній, так як вона є стадією виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 02/02/2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 71 ст. 116, 157, 191 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: К.А. Васалат