Справа № 463/4339/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/7168/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Жукровської Х.І.

з участю: представника ОСОБА_2 -

ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 14.06.2013 року в розмірі 41 572,63 доларів США, що в еквіваленті становить 1 061 764,97 грн.

З метою забезпечення позову ОСОБА_4, 30.08.2017 року, звернувся із заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт на все майно та грошові кошти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Оскаржуваною ухвалою заяву позивача задоволено частково, в забезпечення позовних вимог ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики: накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2) на праві власності в межах суми заборгованості 41 572,63 доларів США., що в еквіваленті становить 1 061 764,97 грн.

Ухвалу оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати. Зазначає, що позивач, звернувшись із заявою про забезпечення позову та накладення арешту на все майно відповідача, не надав суду інформації про наявність майна, його вартість, наявність грошових коштів. Незважаючи на це, суд дійшов висновку про те, що з огляду виключно на «ціну позову, яка є значною, відповідач має реальну можливість реалізувати належне їй майно, що в подальшому може утруднити виконання рішення». Також зазначає, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, в межах суми заборгованості у розмірі 1061764,97 грн., однак судом першої інстанції не з'ясовано, чи взагалі існує будь-яке майно такої вартості. Крім цього, позивач не надав жодного доказу на підтвердження наміру ОСОБА_2 відчужити належне їй рухоме чи нерухоме майно. Апелянт просить взяти до уваги, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження № 000991 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в межах якого Галицьким районним судом м. Львова 30.11.2016 року та 05.12.2016 року постанолвено ухвали про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, кримінальне провадження судом не розглянуто, заходи забезпечення кримінального провадження не скасовані.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України 2004 року, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.152 ЦПК України 2004 року позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.Аналогічні положення закону містяться в роз'ясненнях п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до роз»яснень п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_4 зазначив, що існує ризик відчуження відповідачкою свого майна з метою ухилення від виконання рішення суду, що унеможливлять виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що позивачем заявлено вимоги майнового характеру, відповідач тривалий час не здійснює виконання своїх зобов'язань перед позивачем за договором позики, у зв'язку із чим склалася заборгованість в розмірі 41 572,63 доларів США, відповідач має реальну можливість реалізувати належне їй майно, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і накладення арешту на належне відповідачці рухоме та нерухоме майно в межах суми заборгованості, про стягнення якої звернувся позивач, буде розумним, співмірним та відповідатиме обставинам справи.

Частина 3 ст. 152 ЦПК України 2004 року імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апелянта щодо неспівмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами спростовуються тим, що оскаржуваною ухвалою заяву позивача задоволено частково, накладено арешт на належне відповідачці на праві власності рухоме та нерухоме майно в межах заявленого позову, а саме, на суму заборгованості, про стягнення якої звернувся позивач, в розмірі 41572.63 дол. США, що еквівалентно 1061764.97 грн.

Наявність ухвал Галицького районного суду м. Львова від 30.11.2016 року та від 05.12.2016 року про накладення арешту на належне на праві власності ОСОБА_2 рухоме та нерухоме майно в межах кримінального провадження, не спростовує висновків суду першої інстанції про необхідність вжиття заходів забезпечення поданого ОСОБА_4 позову і такі не є перешкодою для вжиття заходів забезпечення позову в межах даного провадження.

Інші доводи апелянта також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.05.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.