АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року

м. Харків

Справа № 646/1496/17

Провадження № 22ц/790/2245/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Пласт Маркет», Товариство з обмеженою відповідальністю «Пласт Маркет Торговий Дім»,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1нарішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 січня 2018 року, постановлене суддею Тесліковою І.І.,-

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Пласт Маркет», Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласт Маркет Торговий Дім» про визнання договору купівлі-продажу виробничого обладнання недійсним,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив і просив застосувати на майбутнє наслідки недійсності нікчемної угоди, а саме договору між ПрАТ «Пласт Маркет» та ТОВ «Пласт Маркет Торговий Дім» від 01.07.2014 №01-01-07 щодо оренди (з правом викупу) нежитлового приміщення площею 450 кв.м., розташованого за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, 50, шляхом зобов'язання ТОВ «Пласт Маркет Торговий Дім» підписати акт повернення вказаного нежитлового приміщення, та визнати недійсним договір купівлі-продажу виробничого обладнання у складі верстат токарний, пакеторобна машина OZM 45/S (виробництва Туреччина), зварювальник плівки, укладений у усній формі між ПрАТ «Пласт Маркет» (як продавцем) та ТОВ «Пласт Маркет Торговий Дім» (як покупцем) та оформлений рахунок-фактурою від 01.10.2013 і накладною №03 від 02.10.2013.

16 травня 2017 року позивач звернувся із заявою про залишення без розгляду позовних вимог в частині застосування на майбутнє наслідків недійсності нікчемної угоди (а.с.114). Ухвалою

Червонозаводського райсуду м. Харкова від 16 травня 2017 року заяву задоволено, зазначені позовні вимоги залишено без розгляду.

Позов мотивований тим, що позивач є акціонером ПрАТ «Пласт Маркет» та має власні майнові права на спірне майно, а саме нежитлові приміщення, а отже є зацікавленою особою. В часи, коли директором відповідачів (Товариств) був ОСОБА_4, між ними у простій письмовій формі було укладено договір оренди (з правом викупу) нерухомого майна, строком на 36 міс., що становить 3 роки, а відтак згідно зі ст.793 ЦК України такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки вказаний договір нотаріально не посвідчений, то відповідно до ст.220 ЦК України є нікчемним (а.с.48-50).

Між тим, позивач є також власником рухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу та акту-прийому передачі. Крім того, ТОВ «Пласт Маркет ТД» є акціонером ПрАТ «Пласт Маркет», що обмежує його у можливості придбання майна один в одного.Посилається на порушення вимог ст.71 Закону України «Про акціонерні товариства» і вважає, що згідно зі ст.72 зазначеного Закону договір купівлі-продажу виробничого обладнання підлягає визнанню недійсним.

У письмових поясненнях відповідач ПрАТ «Пласт Маркет» визнає позов та зазначає, що рухоме майно: верстат токарний, пакеторобна машина OZM 45/S, зварювальник плівки відноситься до основних засобів виробництва та складає власний капітал відповідача 1 (ПрАТ), тому твердження відповідача 2 (ТОВ) щодо укладення між ними договору купівлі-продажу вказаного обладнання не відповідає дійсності, докази надані на підтвердження купівлі є фальшивими.

Відповідач ТОВ «Пласт Маркет ТД» проти позову заперечував.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 січня 2018 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 13.02.2018) у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем ОСОБА_1 не доведено, що станом на 02.10.2013 він був акціонером ПрАТ «Пласт Маркет», також позивачем не надано доказів, що підтверджують порушення його прав та законних інтересів у зв'язку з укладенням оскаржуваного договору купівлі-продажу виробничого обладнання, позивач не є стороною цього договору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що не було враховано встановлені обставини рішенням суду у іншій справі відповідно до ст. 82 ЦПК України щодо рахунку-фактури та накладної згідно з якими спірне рухоме майно було передане від відповідача 1 до відповідача 2.

Суд не звернув увагу на те, що керівниками відповідачів на момент укладення спірного договору була одна й та сама особа, тобто мають враховуватися обмеження встановлені ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства». Також не було враховано пряму зацікавленість позивача у вказаній справі, яка також встановлена рішенням суду у іншій справі, як власника спірного рухомого майна.

Вказує, що укладена угода, суперечить вимогам законодавства, оскільки акціонерам та позивачу зокрема не було повідомлено про її підготовку, питання не розглядалося зборами акціонерів, що згідно зі ст. 203 ЦК України тягне визначені законом наслідки недійсності правочину.

Крім того, судом невірно викладені позовні вимоги, оскільки позивач посилався на ст. 232 ЦК України як на додаткову підставу позову і вимог щодо недійсності видаткової накладної не заявляв.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «Пласт Маркет» просить її задовольнити із зазначенням доводів позовної заяви та апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Пласт Маркет ТД» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що позивачем не надано доказів порушення відповідачами ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства», а докази додані до апеляційної скарги не повинні братися до уваги, оскільки подані поза межами строків визначених ст. 83 ЦПК України.

Також вважає, що позивач не довів наявність у нього зацікавленості щодо цього договору, що на підставі ст. 215 ЦК України позбавляє його права заперечувати його дійсність.

Зазначає, що договір купівлі-продажу обладнання укладений у вигляді видаткової накладної, таким чином сторони досягли у належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу, що оформлений рахунком-фактурою № СФ-0000003 від 01 жовтня 2013 року та накладною № РН-0000003 від 02 жовтня 2013 року, який укладений між Закритим акціонерним товариством «Пласт Маркет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пласт Маркет Торговий Дім». Предметом цього договору були верстат токарний, пакеторобна машина OZM 45/S, зварювальник плівки загальною ціною 8 400,00 грн.

З приводу визнання цього договору недійсним судова колегія зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом наприкінці 2016 року ТОВ «Пласт Маркет ТД» звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ПрАТ «Пласт Маркет», треті особи ОСОБА_1, ПП «Пласт Маркет», про повернення безпідставно набутого майна, зокрема, виробничого обладнання (верстат токарний, пакеторобна машина OZM 45/S, зварювальник плівки), яке було придбано у ПрАТ «Пласт Маркет» за рахунком-фактурою № СФ-0000003 від 01 жовтня 2013 року та накладною № РН-0000003 від 02 жовтня 2013 року.

За результатом розгляду цього позову у справі №922/3002/16 Господарський суд Харківській області рішенням від 19.01.2017 (а.с. 139 - 144), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 (а.с. 145-150) та постановою Верховного Суду від 13.02.2018 (а.с. 240-246),в задоволенні позову відмовив.

Так, у згаданій вище справі судом було встановлено, що оригіналів накладних за якими ТОВ «Пласт Маркет ТД» придбало обладнання накладних не існує, а надані до матеріалів справи накладні є роздруківками системи електронного бухгалтерського обліку 1С, здійснених на підставі даних самого позивача. Судами були досліджені вказані докази та встановлені ознаки їх не справжності.

Так, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 21.02.2017 випливає, що станом на 02.10.2013 підприємства ПрАТ «Пласт Маркет» взагалі не існувало, а між тим печатка цього підприємства стоїть на рахунку фактурі та накладній від 02.10.2013.

Опираючись на викладене, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції визнала безпідставними твердження ТОВ «Пласт Маркет ТД» про належність спірного майна цьому Товариству.

Судова колегія не знаходить доказів на спростування встановлених обставин рішеннями судів у господарській справі №922/3002/16.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Той факт, що на момент складання оспорюваних документів, юридична особа, яка зазначена стороною цього правочину, ще не існувала, беззаперечно свідчить про те, що правочин не міг бути укладений, адже не існувало обов'язкової умови для його дійсності - однієї із сторін, в даному випадку продавця. Вочевидь, що відсутність сторони правочину виключає можливість для його укладення.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Якщо сторони не узгодили істотні умови договору (не досягли згоди) такий договір не може вважатися укладеним, а вимога про визнання неукладеного договору недійсним задоволенню не підлягає.

Таким чином, судова колегія вважає, що ratiodecidendi цього рішення, тобто вирішальна обставина з якої вона виходить вирішуючи спір, є те, що договір купівлі-продажу виробничого обладнання (верстат токарний, пакеторобна машина OZM 45/S, зварювальник плівки), оформлений рахунком-фактурою № СФ-0000003 від 01 жовтня 2013 року та накладною № РН-0000003 від 02 жовтня 2013 року, не укладався.

Інші докази, які надавались сторонами у справі, цих обставин не спростовують.

З цих же підстав судова колегія відкидає доводи апеляційної скарги, в якій позивач вказує на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів ст. 215 ЦК України та ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства», адже недійсним може бути визнаний тільки укладений правочин.

При цьому, позивачем не надано доказів наявності у нього повноважень діяти в інтересах ПрАТ «Пласт Маркет», а надано довіреність і договір доручення від 04.01.2016 яким відповідач ПрАТ «Пласт Маркет» уповноважив діяти відносно належного товариству майна, тоді як позивач позов обґрунтовує порушенням його особистих прав, як власника майна і при цьому посилається на угоду , укладену між відповідачами юридичними особами і просить її визнати недійсною.

Незрозумілим залишається, яким чином порушені права позивача, тоді як спірне майно з його пояснень належить йому за договором купівлі продажу з ФОП .

В даному випадку, судова колегія вважає, що позивач звернувся до суду в інтересах відповідача поза відносинами представництва, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів порушення особистих прав позивача, як фізичної особи оспорюваною угодою.

Не надаючи остаточну правову оцінку твердженню позивача про належність йому обладнання, яке було зазначено в оспорюваних рахунку-фактурі та накладній, та не заперечуючи той факт, що позивач може мати права на це майно, судова колегія вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, оскільки висновки викладені в ньому не мають вирішального значення для вирішення справи по суті.

Одночасно з цим, позивач не позбавлений можливості звернутись з позовом про визнання права власності на згадане вище майно або витребування його у незаконного володільця. Проте в цій справі жодних доказів на встановлення бодай місцезнаходження обладнання, суду подано не було.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 січня 2018 року, відмовивши в задоволенні позову з підстав, викладених в цій постанові.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 11 травня 2018 року