Провадження № 2/520/1323/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Чванкіна С.А.,

за участю секретаря Степанишина І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення яким: визнати квартиру № 1 в житловому АДРЕСА_1 в житловому будинку № 22 по вул. Архітекторська в м. Одеса, Ѕ частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області спільною сумісною власністю подружжя. Розділити зазначене нерухому майно, залишивши у приватній власності ОСОБА_3: квартиру № 1 в житловому будинку № 170/2 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса; ј частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області та залишити у приватній власності ОСОБА_4: квартиру № 39 в житловому будинку № 22 по вул. Архітекторській в м. Одеса, ј частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ними за сімейні кошти було придбане майно, однак відповідач не визнає його право на Ѕ частину зазначеного майна, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом.

У судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив суд задовольнити позовні вимоги. На стадії дослідження матеріалів справи представник ОСОБА_1 покинув залу судового засідання та до судового засідання не повернувся.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що майно, яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та поділити, є особистою приватною власністю інших людей, а тому не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу, у звʼязку з чим просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Разом з позовною заявою, позивачем ОСОБА_3 було подано заяву про відстрочення сплати судового збору, заяву про забезпечення позову та заяву про витребування доказів.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2017 року було відмовлено у відстроченні судового збору та позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху у звʼязку з несплатою судового збору.

28.09.2017 року представник позивача подав до суду заяву до якої додав квитанцію про сплату судового збору, чим усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 року було відкрито провадження у справі та забезпечено позов шляхом накладення арешту на:

- квартиру № 1 в житловому будинку № 170/2 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса;

- квартиру № 39 в житловому будинку № 22 по вул. Архітекторська в м. Одеса;

- двоповерховий житловий будинок № 4-а по вул. Леніна (Поштова) в м. Балта Одеської області;

- Ѕ частку житлового будинку № 99/97/а по вул. Партизанській в м. Рахів Рахівського району Закарпатської області.

У судовому засідання 12.12.2017 року представником позивача ОСОБА_1 було подано заяву про часткове залишення позовної заяви без розгляду в частині поділу двоповерхового житлового будинку № 4-А по вул. Леніна (Поштова) в м. Балта Одеської області.

Також, у судовому засідання 12.12.2017 року представником ОСОБА_1 було подано заяву про витребування доказів.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року, позовну заяву ОСОБА_3 в частині вимог стосовно поділу двоповерхового житлового будинку № 4-А по вул. Леніна (Поштова) в м. Балта Одеської області залишено без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року судом було задоволено клопотання представника ОСОБА_1 та витребувано докази.

У судовому засіданні 19.03.2018 року представником ОСОБА_1 було заявлено ряд клопотань: про призначення судової автотоварознавчої експертизи; про призначення судової почеркознавчої експертизи; про призначення судової товарознавчої експертизи; про відстрочення плати судового збору за подання клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи; про витребування доказів.

Також, представником ОСОБА_1 було подано додаткову позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання правочинів недійсними та розподіл майна подружжя.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення судових автотоварознавчих експертиз, про відстрочення судового збору за подання клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи, про призначення почеркознавчої експертизи, про витребування доказів залишено без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року, додаткову позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання правочинів недійсними та розподіл майна подружжя залишено без розгляду.

Також, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року витребувано з Закарпатського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії документів, на підставі яких був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки, 794, від 04.04.1973 року, посвідчений державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області ОСОБА_9

У судовому засіданні 22.05.2018 року представником ОСОБА_1 було заявлено клопотання про обʼєднання в одне провадження позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя та позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання правочинів недійсними та розподіл майна подружжя.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2018 року було відмовлено у задоволені клопотання представника позивача ОСОБА_1 про обʼєднання в одне провадження позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя та позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання правочинів недійсними та розподіл майна подружжя.

У судовому засіданні 22.05.2018 року представником ОСОБА_1 було заявлено клопотання про зупинення провадження по справі ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2018 року, було відмовлено у задоволені клопотання представника позивача ОСОБА_1 прозупинення провадження по справі ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

Також, у судовому засіданні 22.05.2018 року, на стадії дослідження матеріалів справи, представник ОСОБА_1 залишив залу судового засідання, пославшись на погане самопочуття. Судом було оголошено перерву у судовому засіданні на 2 хвилини, однак представник ОСОБА_1 покинув будівлю суду та до судового засідання не повернувся, при цьому жодного клопотання або заяви до канцелярії суду не надав.

Враховуючи, що справа слухається вже тривалий час, учасниками справи були надані суду пояснення по справі, судом були витребувані всі необхідні докази, позиція сторін для суду є зрозумілою, представник відповідача не заперечувала проти продовження розгляду справи, суд вважає за можливим продовжити розгляд справи за відсутності представника позивача, який не повернувся до судового засідання.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України.

Судом встановлено, що 25.04.1971 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Кондратюк) ОСОБА_10 уклали шлюб, який був зареєстрований Переймівською сільською радою Балтського району Одеської області, актовий запис № 05.

05.02.2010 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 продали, а ОСОБА_4 купила квартиру № АДРЕСА_2. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 та зареєстровано в реєстрі за № 284 (т. 1, а.с.83)

Позивач, ОСОБА_3, своєю заявою від 02.02.2010 року, надав згоду дружині ОСОБА_4 на купівлю квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3. Заява була особисто підписана ОСОБА_3, справжність підпису ОСОБА_3 в заяві засвідчено приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 та зареєстровано в реєстрі за № 238 (т. 1, а.с. 91)

05.11.2011 року, ОСОБА_3 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_4 управляти і розпоряджатися всім його майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, в тому числі будь-якими належними йому транспортними засобами, укладати всі передбачені законом угоди щодо управління і розпорядження майном: купувати, продавати, приймати в дарунок, обмінювати, заставляти і приймати під заставу, здавати оренду і орендувати житлові будинки та інше нерухоме та рухоме майно, в тому числі земельні ділянки тощо… Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 та зареєстровано в реєстрі № 2570 (т. 1, а.с. 50).

ОСОБА_3 12.03.2013 року було надано згоду дружині ОСОБА_4 на відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4. Заява була особисто підписана ОСОБА_3, справжність підпису ОСОБА_3 в заяві засвідчено приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 та зареєстровано в реєстрі за № 45 (т. 1, а.с. 49)

Своїм листом приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу ОСОБА_15 від 24.01.2018 за № 81 повідомила, що дійсно 29.01.2013 року за реєстраційним номером 45, нею було засвідчено справжність підпису ОСОБА_3 під заявою до компетентного органу про згоду на відчуження дружиною ОСОБА_4 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5.

Також, позивач, ОСОБА_3, своєю заявою від 12.03.2013 року, надав згоду дружині ОСОБА_4 на відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6. Заява була особисто підписана ОСОБА_3, справжність підпису ОСОБА_3 в заяві засвідчено приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 та зареєстровано в реєстрі за № 245 (т. 2, а.с.34)

18.03.2013 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_5 купила квартиру № АДРЕСА_7. Договір було посвідчено державним нотаріусом Пʼятої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_16 та зареєстровано в реєстрі за № 3-350 (т. 1, а.с. 226)

13.04.2013 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_6 квартиру № АДРЕСА_2. Договір дарування було посвідчено державним нотаріусом Пʼятої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_16 та зареєстровано в реєстрі за № 3-459 (т. 1, а.с.174)

Відповідно до приписів ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Таким чином, судом встановлено що у 2013 році обидві квартири, які позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя були відчужені відповідачем ОСОБА_4, при цьому позивач ОСОБА_3 особисто надавав згоду на відчуження кожної квартири, що підтверджується його заявами, які були нотаріально посвідчені.

15.05.2013 року ОСОБА_3 своєю заявою відкликав свої підписи під завами про надання згоди своїй дружині ОСОБА_4 на відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8, який було засвідчено 29.01.2013 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 за реєстраційним номером 45 та під заявою про надання згоди своїй дружині ОСОБА_4 на відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_9, який було засвідчено 12.03.2013 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 за реєстраційним номером 245. Справжність підпису ОСОБА_3 у заяві про відкликання своїх підписів засвідчено приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 за реєстраційним номером 865 (т. 2 а.с. 79).

Суд вважає, що оскільки відкликання ОСОБА_3 своїх підписів під заявами про надання згоди дружині на відчуження квартир відбулося після укладення договору купівлі-продажу та договору дарування квартир, це жодним чином не може впливати на законність укладання договорів по відчуженню квартир, тому що на момент укладання зазначених договорів діяли нотаріально посвідчені добровільні згоди ОСОБА_3 на відчуження обох квартир, тому суд критично ставиться до цього доказу.

Подружні стосунки між сторонами не склались, у звʼязку з чим заочним рішенням Балтського районного суду Одеської області від 27.08.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Кондратюк) ОСОБА_10 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 07.09.2015 року (т. 1, а.с. 57).

Таким чином, на момент набрання законної сили судовим рішенням про розірвання шлюбу, ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 вже не були власниками квартир, розташованих за адресою: АДРЕСА_10 та АДРЕСА_3, тобто у них було відсутнє право спільної сумісної власності на зазначені квартири.

Відповідно до надісланого з Закарпатського обласного державного нотаріального архіву договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності, укладеного на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради депутатів трудящих від 28.03.1973 року, вбачається, що земельна ділянка за адресою: м. Рахів, вул. Партизанська, 97-а була виділена мешканцям м. Рахів, вул. Партизанська, 91 під будівництво двоповерхового індивідуального житлового будинку (т. 2, а.с. 103-105).

У судовому засіданні було зʼясовано, що на момент виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_17 та ОСОБА_4, відповідач по справі ОСОБА_4 вже майже два роки була одружена з позивачем ОСОБА_3, більш того, відповідач ОСОБА_4 ні коли не проживала в м. Рахів та ніколи не була знайома з ОСОБА_17 і жодного відношення до будинку, розташованого за адресою: м. Рахів, вул. Партизанська, 99/97/А не має.

Суд вважає, що власник будинку за адресою: м. Рахів, вул. Партизанська, 99/97/А ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_4 це різні особи, які мають однакові прізвище, імʼя та по батькові.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, ті інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем та його представником не було надано суду переконливих доказів того, що будинок, розташований за адресою: м. Рахів, вул. Партизанська, 99/97/А є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4

22.07.2016 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру № АДРЕСА_7. Договір було посвідчено державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_18 та зареєстровано в реєстрі за № 8-605 (т. 1, а.с. 128)

Того ж дня, 22.07.2016 року, також було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру № АДРЕСА_2. Договір було посвідчено державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_18 та зареєстровано в реєстрі за № 8-611 (т. 1, а.с. 162)

В подальшому, 11.08.2017 року, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_7 квартиру № АДРЕСА_11. Договір дарування було посвідчено державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_18 та зареєстровано в реєстрі за № 8-786 (т. 1 а.с. 118)

У судовому порядку вищезазначені договори купівлі-продажу та дарування квартир не були визнані недійсними, тож на момент подання позову власником квартири за адресою: АДРЕСА_10 є ОСОБА_7, а власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу або після розірвання шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує положення ст. 2 ЦПК України, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи, що майно, яке вказане позивачем у позові не є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вона не підлягає поділу.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У звязку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір по справі відшкодуванню не підлягає, що передбачено ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, відмову у задоволенні позову, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для забезпечення позову, а тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 29.09.2017 року повинні бути скасовані у повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 76, 77, 81, 14, 263, 258, 259, 263, 264, 265, 268. 273, 354 ЦПК України, 328, 346, 369, 372 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 61 СК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 (66100, Одеська область, м. Балта, вул. Ентузіастів, 21) до ОСОБА_4 (66100, Одеська область, м. Балта, вул. Почтова, 4-А) про поділ майна відмовити в повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.05.2018 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чванкін С. А.