Справа № 442/4990/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І.
Провадження № 22-ц/783/111/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м.Львів

Колегія суддів Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2017 року у справі за скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області КушнірС.Т., з участю заінтересованої особи ОСОБА_2,-

встановила:

27 листопада 2017 року ПАТ УкрСиббанк звернулося зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 жовтня 2017 року по ВП № 50168393 головного державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кушнір С.Т.

В обґрунтування наведеного посилається на те, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Львівській області перебував виконавчий лист №442/4990/14-ц, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 14 січня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь АТ УкрСиббанк в сумі 88 876,75 доларів США. 30 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає дану постанову про повернення виконавчого документа незаконною та безпідставною, оскільки державним виконавцем не було проведено всіх передбачених законом дій щодо виявлення і визначення майнового стану боржника.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2017 рокускаргу задоволено.

Ухвалено визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кушнір С.Т. про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 жовтня 2017 року по ВП № 50168393 та скасувати її.

Ухвалу суду оскаржує Дрогобицький міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Львівській області,посилаючись на порушення судом норм процесуального права. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Зазначає, що у Дрогобицькому МРВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області перебувало на виконанні

виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 442/4990/14-ц, виданого 14 січня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 1 НОМЕР_1 у розмірі 9 676,20 доларів США. Вказує, що 12 лютого 2016 року на підставі заяви стягувача виконавчий документ прийнято до примусового виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50168393. У строк, встановлений для добровільного виконання боржником рішення суду не виконання боржником, рішення суду не виконано, у

зв»язку з чим державним виконавцем в присутності представника

«УкрСиббанк» проведено опис та арешт предмета іпотеки - квартири загальною площею 76,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Дрогобич, вул. 22-Січня, 69 кв. 8, та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1345 від 29 квітня 2008 року. Державним виконавцем проведено опис нерухомого майна ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, який лише встановлює право власності на дане майно, однак не підтверджує його,

оскільки не зареєстроване у встановленому законодавством порядку. Стверджує, що з метою недопущення в майбутньому судових позовів щодо незаконності дій державного виконавця чи скасування результатів торгів, арештоване майно, належне ОСОБА_2 може бути передано на реалізацію після приведення документів у відповідність до вимог законодавства. Зазначає, що 16 січня 2017 року до Дрогобицького міськрайонного суду скеровано подання про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру №8 на вулиці 22 Січня, 69 в м. Дрогобичі боржника ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на яку не зареєстровано в установленому законом порядку, при примусовому виконанні виконавчого листа № 442/4990/14-ц, виданого 14 січня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом. Однак, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду відмовлено у задоволенні подання, яке скероване завчасно, оскільки не надано підтвердження перевірки майнового стану відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а згідно рішення Дрогобицького міськрайоиного суду від 23 червня 2017 року у справі № 442/2496/17 визнано договір іпотеки (квартири) від 19 квітня 2008 року недійсним та знято заборону відчуження квартири №АДРЕСА_1. Згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав ОСОБА_2 належить на праві власності будинок та земельна ділянка за адресою - м. Дрогобич, вулиця Шухевича, 27 і дане нерухоме майно перебуває в іпотеці в ПАТ «УкрСиббанк». Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав квартира №8 на вулиці 22 Січня, 69 у м. Дрогобичі належить на праві власності ОСОБА_4, і будь-які обтяження (іпотеки) стосовно даного майна відсутні. Вказує, що твердення ПАТ «УкрСиббанк», зазначені у скарзі, що ОСОБА_2 є власником даної квартири, яку можна реалізувати у виконавчому провадженні, не підтвержені відповідними доказами. Також зазначає, що житловий будинок та земельна ділянка, призначена для обслуговування будинку, що знаходяться за вищезгаданою адресою є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки № 1022 від 27 березня 2008 pоку та належить на праві власності ОСОБА_2, яка з 4 травня 2011 року зареєстрована за даною адресою. Одночасно зареєстрована неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка має право користування даним нерухомим майном. Згідно гл.ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається з копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду. Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 16 серпня 2017 року № 177 відмовлено у наданні такого дозволу. Рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_2 не виявлено. На арештованих рахунках боржника кошти відсутні, інформації про доходи (пенсію) ОСОБА_2 немає. 25 липня 2017 року до Дрогобицького міськрайонного суду скеровано подання про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Стверджує, що державним виконавцем, крім виявлення наявності нерухомого майна, належного ОСОБА_2, проводилась перевірка наявності рухомого майна, земельних ділянок, доходів (пенсій), відкритих у банківських установах рахунків. У зв»яку з наведеним, 30 жовтня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених п.9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

У відповідності до ст. 447 ЦПК України, в чинній на час постановлення ухвали редакції, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 448 ЦПК України,в чинній на час постановлення ухвали редакції, регламентовано, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону). Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Законом.

Законодавством України на державного виконавця покладається обов'язок вживати необхідних заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Завершальними стадіями виконавчого провадження є повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження. Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачу, окрім іншого, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення (п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Львівській області перебував виконавчий лист №442/4990/14-ц, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 14 січня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь АТ УкрСиббанк в сумі 88 876,75 доларів США.

30 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кушнір С.Т винесено постанову по ВП № 50168393, якою виконавчий лист № 442/4990/14-ц повернуто стягувачу.

14 листопада 2017 року від Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на адресу АТ УкрСиббанк надійшла постанова від 30 жовтня 2017 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 48 цього Законуу разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не було надано доказів щодо вчинення всіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду.

Водночас, п. 3 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, зокрема, й конфіденційну.

Права на звернення до суду та виконання судового рішення, гарантовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це складова права на справедливий судовий захист, яка також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доцільність скасування постанови про повернення виконавчого документа від 30 жовтня 2017 року ВП № 50168393.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись: п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Залишити ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2017 року без змін, а апеляційну скаргу Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 травня 2018 року.

Головуючий______________________Т.І.Приколота

Судді:____________Ю.Р. Мікуш _______________О.Ф.Павлишин