Провадження №2/523/1065/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2018 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Лінник І. А.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (65042, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (65042, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (65042, АДРЕСА_1), третя особа: Суворовський районний відділ у м. Одесі ДМС України, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 23 квітня 1993 року він проживає в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та являється основним її квартиронаймачем (користувачем).

27 травня 2005 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2. Після чого, позивач, як основний користувач квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрував у ній свою дружину ОСОБА_2 та її матір ОСОБА_3.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2015 року по цивільній справі №523/4170/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Як зазначив позивач, вже близько трьох років відповідачі мешкають в іншому місці, однак в якому саме йому не відомо, оскільки з відповідачами він припинив спілкування.

Відповідачі не користуються та не проживають в квартирі близько трьох років.

Не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач втратив право користування нею. Наявність реєстрації відповідача в даній квартирі, змушує позивача сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить його в складне матеріальне положення, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач просив його позов задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, знявши їх з реєстраційного обліку.

Позивач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду клопотання в якому просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання неодноразово не з'являлись, про розгляд справи в суді повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили та відгуків на позов не надали.

Третя особа в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів.

З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що з 23 квітня 1993 року ОСОБА_1 проживає в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та являється основним її квартиронаймачем (користувачем). (а.с.7).

27 травня 2005 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2. (а.с. 8). Після чого, позивач, як основний користувач квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрував у ній свою дружину ОСОБА_2 та її матір ОСОБА_3.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2015 року по цивільній справі №523/4170/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. (а.с. 9,10,52,53).

Після розірвання шлюбу відповідачі виїхали з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та близько трьох років не проживають в ній.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Що стосується зняття осіб з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131 141, 206, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 (65042, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (65042, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (65042, АДРЕСА_1), третя особа: Суворовський районний відділ у м. Одесі ДМС України, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

В частині позовних вимог про зняття осіб з реєстраційного обліку відмовити.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 травня 2018 року.

Суддя