Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

представника позивача ОСОБА_1

законного представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради Самолюк І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 в особі її законного представника ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради Самолюк І.Р. про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 звернулась з позовом до ОСОБА_2 в особі її законного представника ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову вказує, що вона є наймачем квартири № АДРЕСА_1, яка була їй надана рішенням адміністрації профкому ЖЕУ -5 № 37 від 02 серпня 1987 року згідно ордеру на жиле приміщення № 1306 на сім»ю з 2 чоловік (позивач та її син ОСОБА_8). Після укладення шлюбу між ОСОБА_3 та сином позивача ОСОБА_8 у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась донька ОСОБА_2, яка була зареєстрована у спірному житловому приміщення за місцем реєстрації батька. Фактичним місцем проживання сім»ї було с. Заріцьк, Рівненського району Рівненської області. Зазначає, що з 2011 року її син з дружиною спільно не проживали, ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_2 проживали в АДРЕСА_2, де відповідач ОСОБА_2 була зарахована до 1 класу Заріцької ЗОШ І-ІІ ступенів в 2011 році, а в 2017 році переведена до 7 класу цієї школи. Вказала, що на даний час її син одружився вдруге і у вказаній квартирі проживають окрім неї і сина невістка Ольга з онукою Олександрою, ІНФОРМАЦІЯ_2. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю просив їх задовільнити, вказав, що відповідач ОСОБА_2 фактично з народження не проживала у спірній квартирі, її особисті речі відсутні, витрат по утриманню житла вона не несе.

Законний представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, не заперечує, що донька проживає з нею в с. Заріцьк, проте вона немає можливості зареєструвати доньку за місцем проживання.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, вказав, що оскільки квартира не приватизована зняття з реєстрації ОСОБА_2 погіршить матеріальне становище відповідача, так як вона буде позбавлена частки в квартирі в разі її приватизації.

Представник органу опіки та піклування Самолюк І.Р. надала до суду акт обстеження умов проживання квартири АДРЕСА_1, який підтримала, вказала, що ОСОБА_2 в квартирі не проживає.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 11 вересня 1987 року ОСОБА_11 на сім»ю з двох чоловік видано ордер № 1306 виконавчим комітетом Рівненської ради народних депутатів на право зайняття житлового приміщення житловою площею 10,4 кв.м. по АДРЕСА_1.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2013 року стверджується, що шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розірвано.

Свідоцтвом про народження НОМЕР_1, що видане 06 серпня 2013 року стверджується, що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_8

Згідно інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1.

Актами, що складені ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 07 лютого 2017 року та 20 травня 2017 року стверджується, що ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_6 фактично не проживає у АДРЕСА_1, дитина та її особисті речі відсутні. Аналогічні покази ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали в судовому засіданні при допиті їх в якості свідків.

Відповідно до інформації Малошпаківської сільської ради за № 110 від 22 лютого 2018 року в АДРЕСА_2 зареєстрована і проживає, зокрема, ОСОБА_3, її дочка ОСОБА_2 проживає в даному помешканні без реєстрації. Згідно записів погосподарських книг та технічної документації на будинок будинок рахується за ОСОБА_13, прабабусею відповідача ОСОБА_2.

Інформацією Заріцької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів від 28 липня 2017 року № 31 стверджується, що ОСОБА_2 з 01 вересня 2011 року зарахована ученицею 1 класу, а станом на 25.07.2017 року переведена до сьомого класу вказаної школи.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов'язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою її батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 107 ЖК передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз»яснено, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються всупереч призначенню цих прав або з порушенням прав інших громадян чи прав державних і громадських організацій (ч. 5 ст. 9 ЖК).

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Задовольняючи позовні вимоги суд враховує і положення ст. 29 ЦК України, якими встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 на даний час не є членом сім»ї наймача, ні вона ні її мати ОСОБА_3 не проживають у вказаному помешканні тривалий час, не ведуть з позивачем спільного господарства, фактично відповідач має інше місце постійного проживання, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, не несуть витрат по утриманню житла позовні вимоги підлягають до задоволення.

Реєстрація відповідача в квартирі, наймачем якої є позивач ОСОБА_7, обмежує права наймача володіти та користуватися нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представниками відповідача в обґрунтування своїх заперечень на позов не надано суду доказів того, що відсутність ОСОБА_2 була викликана поважними причинами, їй створювались перешкоди у користуванні житлом або її майнові права порушуються.

Наведені обставини свідчать про обгрунтованність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, ст. 64, 71, 72, 107 ЖК України, ст.. 160 СКУ України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3, законного представника відповідача ОСОБА_2, на користь ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 640 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_7, АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 29.11.2000 року.

ОСОБА_2, АДРЕСА_1.

Суддя -