Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 314/1894/17Головуючий у 1-й інстанції Кофанов А.В.
Пр. № 22-ц/778/680/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 27.05.1992 року відділом ЗАГС м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 483, залишити позивачу прізвище «ОСОБА_2».

В обґрунтування позову позивач зазначала, що 27.06.1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, з червня 2016 року між нею та відповідачем припинені шлюбні відносини; причиною цього стала несумісність характерів, різних поглядів на життя і виховання дітей, через що відбуваються постійні сварки, вони втратили почуття любові і поваги.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року (а.с. 25-26) позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 27.05.1992 року відділом ЗАГС м. Краматорськ Донецької області, актовий запис № 483.

Обрано ОСОБА_2 після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_2».

Відповідач ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 32-33) просила рішення суду першої інстанції змінити, виключивши з нього посилання на зловживання спиртними напоями та аморальну поведінку ОСОБА_2 і зазначивши підставою для розірвання шлюбу неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу через втрату почуття любові.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача відкрито (а.с. 38), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 41) з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів, яка має постійний склад.

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, його нормами має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

Оскільки, в силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідач ОСОБА_3 через свого представника за довіреністю (а.с. 16-17) ОСОБА_4 подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 у цій справі (а.с. 58-75) та клопотання про допит свідків (а.с. 75 а), в якому просив викликати в судове засідання свідків: ОСОБА_5: АДРЕСА_1; ОСОБА_6: АДРЕСА_2; ОСОБА_7: АДРЕСА_3.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 08 лютого 2018 року, не відбувся та був відкладений через перебування судді-члена колегії ОСОБА_8 у нетривалій відпустці, яка не є підставою для визначення в автоматизованому порядку іншого судді-члена колегії для розгляду цієї справи апеляційним судом (а.с. 76).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 29 березня 2018 року, не відбувся та був відкладений через перебування судді-доповідача Гончар М.С. у відрядженні у м. Києві у зв'язку із проходженням кваліфікаційного оцінювання судді (а.с. 89).

У судове засідання 10 травня 2018 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи через своїх представників (а.с. 91-93), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сторони у цій справі - позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 не з'явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання сторін у цій справі - позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю їх представників ОСОБА_9 (позивача ОСОБА_2 - довіреність, копія а.с. 35) та ОСОБА_4 і ОСОБА_10 (відповідача ОСОБА_3 - довіреність, копія а.с. 94).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 75 а) у цій справі відмовлено, оскільки останні вже були допитані судом першої інстанції, а тому повторний допит останніх апеляційним судом є недоцільним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право … змінити рішення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для …зміни рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права… Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача про розірвання шлюбу у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Разом із тим, судом першої інстанції в оскаржуємому рішенні було зазначено підстави для розірвання шлюбу сторін у цій справі не ті, що зазначала позивач ОСОБА_2 у своєму позові (а.с. 2), а саме: втрата почуття любові, а причини, зазначені відповідачем ОСОБА_3 через його представника за довіреністю (а.с. 16) ОСОБА_4 в усних запереченнях на позов позивача у цій справі у судовому засіданні 10.10.2017 року та які начеб - то підтверджувалось показами свідків ОСОБА_7 (16-річна донька позивача), ОСОБА_6 та ОСОБА_11 (а.с. 18-20), а саме: зловживання позивачкою ОСОБА_2 спиртними напоями, вчинення нею аморальної поведінки.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 і лише в оскаржуємій частині.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року включно, тобто чинною на час постановлення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі (20 жовтня 2017 року).

Дійсно, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зустрічних позовних вимог у цій справі не заявляв, визнаючи позов позивача у цій справі частково, зокрема: погоджуючись із розірванням шлюбу з позивачем ОСОБА_2, але не погоджуючись із підставами для його розірвання, при цьому, через свого представника зазначаючи свої причини у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Але це не заважало суду першої інстанції вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, з'ясовувати, встановлювати та встановити дійсні причини розірвання шлюбу сторін у цій справі з метою повного та всебічного розгляду цієї справи на підставі всіх наявних у справі доказів сторін, у тому числі шляхом допиту свідків зі сторони відповідача за клопотанням останнього.

Оскільки, на виконання вимог ст. 112 ч. 1 СК України суд першої інстанції мав з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 ч. 2 СК України).

Судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін у цій справі неможливо.

Проте, суд першої інстанції помилково вважав доведеною у цій справі причину (підставу) розірвання шлюбу сторін у цій справі, зазначену представником відповідача у судовому засіданні у цій справі в усній формі, а саме: зловживання позивачкою ОСОБА_2 спиртними напоями, вчинення нею аморальної поведінки.

Оскільки, зловживання спиртними напоями та аморальна поведінка позивача ОСОБА_2, якщо такі дійсно існували на думку відповідача ОСОБА_3, мали бути підтверджені у цій справі не показами свідків, а належними, допустимими (письмовими) доказами, зокрема: довідкою відповідного наркологічного диспансеру про перебування позивача ОСОБА_2 на відповідному обліку, висновок відповідної експертизи про наявність алкогольної залежності у позивача ОСОБА_2, рішення компетентних органів чи служб про встановлення аморальності поведінки позивача ОСОБА_2 тощо.

Проте, такі докази у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача ОСОБА_3 суду першої інстанції не були надані.

Тому, висновки суду першої інстанції у цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 60 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року ( аналог ст. 81 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Хоча в силу вимог ст. 10 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підстави для звільнення відповідача ОСОБА_3 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі були відсутні.

Оскільки, позивач ОСОБА_2 ці причини (підстави) для розірвання шлюбу у суді першої інстанції не визнавала.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Дійсно в силу вимог ст. 367 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Проте, за змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були надані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Таким чином, не можуть бути доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі при апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції від 20 жовтня 2017 року докази, надані відповідачем до його відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі, які датовані після ухвалення останнього, зокрема:

-рішення Жовневого районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2017 року (копія а.с.64-67) та постанова апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року (копія а.с. 68-71) в іншій справі ЄУН 331/5427/17 за участю у тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про позбавлення останньої батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,

-постанова Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2017 року відносно ОСОБА_2 у справі про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КпАП України в справі ЄУН № 331/8515/17 (а.с. 72-74).

Таким чином, враховуючи вищезазначені фактичні обставини цієї справи суд першої інстанції міг встановити лише наступні причини (підстави) для розірвання сторін у цій справі, а саме: втрата почуття любові (на чому наполягала позивач ОСОБА_2 у своєму позові у цій справі та що не було спростовано відповідачем ОСОБА_3 належними, допустимими доказами у цій справі), а також вживання спиртних напоїв ОСОБА_2, що було доведено у суді першої інстанції у цій справі з боку відповідача ОСОБА_3 належними допустимими доказами, зокрема: показами свідків - ОСОБА_7 (16-річна донька позивача), ОСОБА_6 та ОСОБА_11 (а.с. 18-20).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Тому, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково; рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року у цій справі в оскаржуємій частині слід змінити, виключивши із мотивувальної частини останнього підставу для розірвання шлюбу: зловживання спиртними напоями та аморальну поведінку ОСОБА_2, вказавши в мотивувальній частині останнього підставу для розірвання шлюбу сторін у цій справі: втрату почуття любові, а також вживання спиртних напоїв ОСОБА_2

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Встановлено, що оскаржуємим рішенням суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов'язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою осіб, які беруть участь у справі, в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Керуючись ст. ст. 10 ч. 4, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 12, 141, 368, 371 - 372, 374, 376, 381-384, п.п.8, 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року у цій справі в оскаржуємій частині змінити, виключивши із мотивувальної частини останнього підставу для розірвання шлюбу: зловживання спиртними напоями та аморальну поведінку ОСОБА_2, вказавши в мотивувальній частині останнього підставу для розірвання шлюбу сторін у цій справі: втрату почуття любові, а також вживання спиртних напоїв ОСОБА_2.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення суду апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складений 14 травня 2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.