АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2018 року м. Херсон

справа № 766/15143/16-ц

провадження №22-ц/791/644/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 21 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа- ПрАТ Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 24 серпня 2016 року о 21.30 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем TOYOTA Corolla, д.н.АК 9116 СК в м. Херсоні по вул. Гірського при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Потьомкінською, не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в СК «Україна».

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до звіту експертно автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_4 № 122 від 10 листопада 2016 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля, внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 106550 грн 40 коп.

На підставі наведеного, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 106550 грн 40 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10000 грн, а також судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 20 квітня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ПрАТ «Страхову компанію «Україна».

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 106 550,40 грн. та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат. В решті позову відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відшкодування матеріальної шкоди та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що визначення суми шкоди та її стягнення на підставі звіту експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням вартості майнової шкоди спричиненої власнику транспортного засобу від 10.11.2016 року є помилковим. Вважає, що вказана експертиза не відповідає п.3, п. 4, п.5 розділу 3 Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, термін дії свідоцтва судового експерта ОСОБА_5 закінчився 23.03.2015 року, печатка судового експерта не відповідає опису, який встановлений законодавством, а саме додатку №3 до Інструкції; посилається на невідповідність КВЕД -2005.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_6 її доводи не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, посилаючись на те, що дослідження щодо визначення розміру матеріального збитку проведене субєктом оціночної діяльності, в розмінні ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльності в Україні», має інші правові наслідки, ніж дослідження проведені судовим експертом, відповідно до ЗУ «Про судову експертизу».

Згідно із пунктом восьмим Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, в межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває Херсонський міський суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України,апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди мотивовано тим, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог, які ґрунтуються на нормах матеріального права.

Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України).

Згідно ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Норми статей 1166, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд встановив і з матеріалів справи вбачається, що 24 серпня 2016 року о 21.30 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 в м.Херсоні по вул.Гірського при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Потьомкінська, не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП /а.с.7/

ОСОБА_7 є власником автомобіля Peugeot 207, д.н.ВТ 0015 ВА, сірого кольору, 2008 року випуску /а.с.11/

Відповідно до звіту № 112 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу від 10.11.2016 року, складеного ФОП ОСОБА_4 вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Peugeot 207, реєстраційний номер НОМЕР_3, сірого кольору, 2008 року випуску, становить 106550,40 грн /а.с.12-17 /.

Належність та допустимість звіту, як доказу розміру матеріальної шкоди спричиненої власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, відповідачем не спростована. Незважаючи на розяснення судом першої інстанції відповідачу вимог ст. 12 ЦПК України, останній не спростував вище значену суму, не довів інший розмір шкоди.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Таким чином, в силу ст. 76, ч.1 ст.95 ЦПК України звіт № 112 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу від 10.11.2016 року є письмовим доказом, який в силу вимог процесуального закону в заперечення розміру заподіяної матеріальної шкоди відповідачем не спростований.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на необхідності доведення розміру шкоди лише судовим експертом, проте не спростовують звіт, як письмовий доказ, не доводять того, що він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Особа яка подала апеляційну скаргу помилково ототожнює судового експерта з оцінювачем. ФОП ОСОБА_8 зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів та субєктів оціночної діяльності, має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача за напрямком оцінки майна в тому числі «оцінка машин і обладнання», « оцінка дорожніх транспортних засобів» (а.с.33), сертифікат субєкта оціночної діяльності діяв з 24.03.2014 по 24.03.2017 року (а.с.33) тобто під час проведення оцінки та складання звіту, відомостей про зупинення дії саме кваліфікаційного свідоцтва оцінювача відповідачем не надано, а ототожнення представником відповідача цього кваліфікаційного свідоцтва з свідоцтвом судового експерта, яке діяло до 23.03.2015 року є помилковим.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів відхиляються.

Проте, стягуючи матеріальну шкоду у сумі визначеній у звіті з урахуванням ПДВ, поза увагою суду залишилася та обставина, що автомобіль позивачем відремонтований власними силами без підтвердження витрат повязаних зі сплатою ПДВ, щодо якої надав пояснення представник позивача.

Так, зі звіту вбачається, що вартість нових складових, які підлягають заміні при ремонті визначена в сумі 133 210 грн 36 коп. з урахуванням ПДВ (а.с.16 зв.с.). Оскільки зазначена сума врахована при визначенні суми матеріальної шкоди, з її підрахунку має бути виключений розмір ПДВ (а.с.17).

За висновком звіту, вартість матеріальної шкоди становить 106 550 грн40 коп (а.с.17 зв.с.), в яку враховано ПДВ на запасні частини.

Отже, виходячи з визначеної суми матеріального збитку 106 550 грн. 40 коп, відсутності доказів понесення витрат по сплаті ПДВ на запасні частини при ремонті автомобіля, вказана сума має бути зменшена на розмір ПДВ та становить 91 790 грн 68 коп.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні, зменшивши стягувану в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму з 106 550 грн 40 коп до 91 790 грн 68 коп..

З урахуванням зміни розміру стягуваної шкоди, підлягає в силу ст. 141 ЦПК України зміна судових витрат повязаних з оплатою судового збору з 1095 грн 57 коп до 968 грн 48 коп.

Оскільки рішення суду в іншій частині не оскаржується, колегія суддів в силу принципу диспозитивності йому судової оцінки не надає.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст. 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2018 року в оскаржуваній частині змінити, зменшити стягувану в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму з 106 550 грн 40 коп до 91 790 грн 68 коп.; суму судових витрат, повязаних з оплатою судового збору з 1095 грн 57 коп до 968 грн 48 коп

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

ОСОБА_1

Повний текст судового рішення виготовлено 17 травня 2018 року

Суддя І.В. Склярська