Справа № 452/2493/17 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/537/18 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, в якому, з врахуванням остаточних уточнень, просив стягнути з Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі - Самбірського ВУВКГ) в його користь 41 033 грн. 76 коп. заборгованості по заробітній платі, 334 065 грн. 95 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 50 000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 07.09.2016 року його звільнено з посади начальника Самбірського ВУВКГ на підставі розпорядження Самбірського міського голови від 07.09.2016 року № 159-ос «Про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_2.». На час звернення з вказаним позовом відповідач не провів з ним повного розрахунку з дня звільнення - 07.09.2017 року відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України. Також, посилаючись на ст.237-1 КЗпП України, просив стягнути 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі, яка становить 41 033 грн. 76 коп. з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів і зборів. Стягнуто із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 100 980 грн. 90 коп. з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів і зборів, а також судовий збір в дохід держави в сумі 2 130,01 грн. У решті частині позову ОСОБА_2 до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн. відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, судом неправильно застосовано норми права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин. Посилається на те, що днем розрахунку є 07.09.2016 року, в який відповідач повинен виплатити йому всі належні суми. Стверджує, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід розраховувати не з 08.06.2017 року, як про це зазначено у рішенні, а з 07.09.2016 року та таке не перебуває в залежності від стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки виникло ще до звільнення його з посади і повинне бути погашене 07.09.2016 року в день його звільнення. Звертає увагу на те, що відповідач завдав йому моральну шкоду невиплатою належних грошових коштів, заробітної плати в строк, оскільки він не мав матеріального забезпечення для утримання себе та своєї сім`ї та в нього були грошові зобов'язання перед третіми особами, які він повинен був виконувати. Просить рішення суду змінити в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути на його користь 318 849,65 грн., просить також скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи. Посилається на ч. 3 ст. 118 ЦПК України в редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі, згідно якої позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати в розмірі 41033,76 грн., відсутня ухвала суду про відмову у прийнятті такої заяви та/або ухвала про скасування судового наказу та вважає, що судом відкрито провадження з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу на те, що відповідно до розрахунку Самбірського ВУВКГ розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суттєво відрізняється від суми, розрахованої самим позивачем та взятої до уваги судом при ухваленні рішення. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання поданої апеляційної скарги, та заперечення щодо вимог апеляційної скарги Самбірського ВУВКГ, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу Самбірського ВУВКГ залишити без задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив такі обставини.

ОСОБА_2 03.03.1997 року прийнятий на посаду начальника Самбірського ВУВКГ.

07.09.2016 ОСОБА_2 на підставі розпорядження Самбірського міського голови від 07.09.2016 року № 159-ос звільнений з роботи.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської обасті від 07.06.2017 року визнано протиправним та скасовано розпорядження Самбірського міського голови від 07.09.2016 року № 159-ос та поновлено на посаді з 07.09.2016 року.

08.06.2017 року ОСОБА_2 поновлений на посаді начальника Самбірського ВУВКГ, розпорядження №90-ос.

08.06.2017 року ОСОБА_2 звільнений з роботи на підставі розпорядження Самбірського міського голови від 08.06.2017 № 91-ос.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, підставою відповідальності власника або уповноваженого ним органу є склад правопорушення: порушення строків розрахунку при звільненні, вина власника чи уповноваженого ним органу.

Сторонами не заперечується, що заборгованість по заробітній платі підприємства перед ОСОБА_2 становить 41 033 грн. 76 коп.

Задовольняючи вимогу про часткове стягнення з відповідача заборгованості та середнього заробітку за час затримки розрахунку правильно врахував невиплату позивачеві заробітної плати та не проведення розрахунку з ним при звільненні.

Однак, судом неправильно визначено час затримки у зв»язку з помилковим висновком про те, що період з 08 вересня 2016 року до 07 червня 2017 року є періодом вимушеного прогулу і позивач не втратив право на подання позову про стягнення сум за цей період.

Відповідно до положень ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виходячи з загальних засад КЗпП України за порушення трудових прав працівника при одному звільненні не є можливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за ст.117 КЗпП України так і за ст.235 КЗпП тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде не співмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

У положеннях статей 117, 235 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час одного й того ж прогулу працівника задля компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

А відтак, враховуючи, що більш тривале порушення трудових прав позивача викликане не проведенням розрахунку при звільненні, тому колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення ст.117 КЗпП України, та, враховуючи відсутність правових підстав для позивача у майбутньому для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, змінити рішення суду в частині стягнення із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з врахуванням періоду з 08 вересня 2016 року до 07 червня 2017 року і стягнути 200578 грн. 50 коп.

При цьому колегія суддів виходить з такого розрахунку.

Час затримки розрахунку з 08 вересня 2016 року до 07 червня 2017 року становить 144 дні, а відтак сума за вказаний період складає 99597 грн. 60 коп. ( 144х691,65=99597,60)

Загальна сума, яка підлягає стягненню з врахуванням суми за період з 08 червня 2017 року (144 дні) буде становити 200578 грн. 50 коп. ( 100980,90+ 99597,60=200578, 50)

Крім того, колегія суддів враховує те, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП Укераїни відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що позивачем не невадено обставин на підтвердження того, що порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. (а.с.1-5)

А відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про недоведеність вимог щодо відшкодування моральної шкоди та безпідставність доводів апеляційної скарги, оскільки такі доводи не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги Самбірського ВУВКГ про те, що позивач не звертався в порядку ст. 96 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу, оскільки вказана обставина не є обов»язковою підставою для скасування рішення відповідно до ст.376 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі Самбірського ВУВКГ що відповідно до розрахунку Самбірського ВУВКГ розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суттєво відрізняється від суми, розрахованої самим позивачем, є безпідставним, так як судом проведено розрахунок відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, а на спростування такого в апеляційній скарзі не наведено інших розрахунків.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Самбірського ВУВКГ слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2018 року в частині стягнення із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінити та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 200578 (двісті тисяч п»ятсот сімдесят вісім) грн. 50 (п»ятдесят) коп.

В решті рішення залишити залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст складено 11.05.2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.