Номер провадження: 22-ц/785/2931/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

ОСОБА_2,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

25.11.2016 року позивач ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія (далі ТОВ «ФК») «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 1790/7259DCLRKPT від 12.08.2014 року у розмірі 15 537,9 грн. та судовий збір. При цьому позивач посилався на те, що 12.08.2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1790/7259DCLRKPT на суму 13 473,19 грн. (далі Кредитний договір).

В подальшому, а саме 21.07.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 10150721-Г, за умовами якого до позивача перейшло, зокрема, право вимоги до ОСОБА_3 за Кредитним договором.

Відповідно до умов Кредитного договору, ОСОБА_5 виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, нею порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2017 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором року у розмірі 15 537,90 грн., а також судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить вищевказане рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступні обставини.

Як встановлено у судовому засіданні, 12.08.2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1790/7259DCLRKPT, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 13 473,19 грн., зі сплатою 0,0001 % річних на термін до 02.02.2020 року.

В подальшому, а саме 21.07.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 10150721-Г, за умовами якого, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло, зокрема, право вимоги до ОСОБА_3 за договором № 1790/7259DCLRKPT від 12.08.2014 року. Вказана обставина підтверджується витягом з Додатку № 1 до договору факторингу № 10150721-Г та актом прийому-передачі документації № 1, актом прийому-передачі реєстру заборгованостей.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 порушила умови Кредитного договору, а тому зобовязана погасити кредитну заборгованість, відсотки за користування ним, а також штрафні санкції позивачу, до якого перейшло право вимоги про вказаному Кредитному договору.

З таким висновком сулу погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є належним позивачем по справі, оскільки договір факторингу № 10150721-Г від 21.07.2015 року не визнаний судовими рішеннями недійсним, а тому вказаний договір факторингу на підставі ст. 204 ЦК України є обовязковими для виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2015 року ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направляли на адресу відповідача письмові повідомлення про відступлення на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги. Відповідач ОСОБА_3 також повідомлена, що її заборгованість за договором № 1790/7259DCLRKPT від 12.08.2014 року на день відступлення права вимоги становить 15 537,9 грн.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Окрім цього, даною статтею передбачено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Таким чином, у відповідності до положень чинного цивільного законодавства, обовязкове повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні не передбачено, а тому, неповідомлення боржника про таку зміну, не звільняє його від обовязку належного виконання умов договору.

З цих підстав, необгрунтованими є доводи заявника апеляційної скарги про те, що вона не повинна виконувати кредитні зобовязання на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки Кредитний договір з ним не укладала.

Так, суд першої інстанції правильно виходив із того, що згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов'язання, встановлені договором чи законом. А саме: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У звязку з викладеним, та враховуючи, що відповідач по справі ОСОБА_3 передбачені договором обовязки належним чином не виконувала, що підтверджується матеріалами справи, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на правах нового кредитора у зобовязанні отримало право стягнення з боржника суми заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було передано вимоги до ОСОБА_3, щодо Кредитного договору № 1790/7259DCLRKPT від 12.08.2014 року у розмірі 15 537,9 грн., з яких: 13 346,5 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 756 грн. сума заборгованості за відсотками та комісією; 1435,4 грн. сума заборгованості по пені та штрафах.

Зазначена сума кредитної заборгованості не спростована відповідачем ОСОБА_3, а також її представниками.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції сторона відповідача надавала суду квитанцію про сплату кредиту, однак, вказані докази суд не прийняв до уваги, оскільки вони свідчать про сплату іншого кредиту.

З цих підстав, суд апеляційної інстанції також не приймає дані доводи заявника апеляційної скарги до уваги, враховуючи також те, що вищевказані висновки суду ОСОБА_3 не спростовані.

Крім викладеного, слід зазначити, що свою апеляційну скаргу скаржник ОСОБА_3 обгрунтовує не порушенням її прав при укладені Кредитного договору, або незаконним нарахуванням суми кредитної заборгованості, а тим, що через скрутне матеріальне становище її і її сімї , вона не може погасити суму кредитної заборгованості. Зазначені доводи вона також надавала суду першої інстанції.

Так, про тимчасову неможливість сплати кредиту до справи було надано письмові довідки про стан здоров'я як відповідача, так і її сина. Окрім того, відповідач пояснила суду, що на протязі довгого часу має судові справи щодо відновлення її майнового стану, оскільки судиться за право власності на два 20-фунтових контейнера, розташованих на території ТОВ «Промтоварний ринок» КП №3 ТСК 22 на торговому місці № 1409, про що суду надала відповідну копію позову до господарського суду Одеської області (а.с.172-177).

Всі вищевказані докази судом були досліджені та враховані при прийнятті рішення по справі, однак зазначені обставини не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Інших доводів незаконності оскаржуваного судового рішення скаржник ОСОБА_3 та її представники суду не надали.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У звязку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Крім того, враховуючи, що за заявою скаржника ОСОБА_3 ухвалою суду від. їй було відстрочено судовий збір до розгляду апеляційної скарги, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1515,80 грн., за розрахунковими реквізитами апеляційного суду Одеської області.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2017 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, яка проживає за адресою: 65113, АДРЕСА_1, на користь державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1515,80 грн. (одна тисяча пятсот пятнадцять гривень 80 копійок), за наступними реквізитами:

Отримувач: УК у м.Одесі/Малиновськ. р-н/22030101, , р/р 0007, МФО 828011, ОСОБА_5 отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, призначення платежу: Судовий збір, Код 02892913, пункт 1.8 КБК 22030001.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено: 17.05.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_7

ОСОБА_2