печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєва М.Г.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом про зобо`язання вчинити дії,стягнення коштів, посилаючись на те що Постановою від 20 листопада 2006 року Мукачівський міжрайонний суд Закарпатської області стягнув з військової частини НОМЕР_2 на його користь стягнуто грошову компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 16 661,43 гривні та 3,40 гривні судових витрат .Виконавча служба в м. Мукачеві, яка займалася виконанням рішення суду неодноразово повертала виконавчого листа без виконання, а він щоразу знову надсилав його виконавчій службі, про що є відмітки на виконавчому листі.14.11.201Зр. виконавчий лист був надісланий до Стрийського управління Державної виконавчої служби України у Львівській області, м. Стрий, 8240, вул. Замкова, 1. Одночасно було надіслано копію ухвали суду про заміну сторін у виконавчому провадженні, у якій військова частина НОМЕР_2 була замінена на військову частину НОМЕР_1 .

Стрийським управлінням Державної виконавчої служби України рішення суду також не було виконано і 25.07.2014 року виконавчий лист був направлений до Державної казначейської служби України.

Державна казначейська служба України, на яку покладено обов`язок по виплаті грошової компенсації, гроші до цього часу не виплатила.

Таким чином, за 10 років і 9 місяців, які пройшли з часу, коли рішення суду втупило в законну силу (01.12.2016р.), виплата грошей не проведена.

Звернення до суду мотивує необхідністю захисту власності, тобто присуджених йому грошей від знецінення через інфляцію.

Згідно ст.625 п.2 ЦК України просить стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних , а саме 68 312 + 5 373 = 73 685 грн.Вказує , що позов стосується визнання цього боргу, а також визнання неправомірними дій військової частина НОМЕР_1 та державної казначейської служби України по виконанню рішення Мукачівського міськрайонного суду про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення. В судове засідання не з`явився, просив розглядати в відсутність , позов підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечував, вказував на те що Постановою від 20 листопада 2006 року Мукачівський міжрайонний суд Закарпатської області стягнув з військової частини НОМЕР_2 на користь позивача грошову компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 16 661,43 грн.15.08.2014р. надійшла постанова ВДВС про зупинення виконавчого провадження, ніяких інших документів не надходило , відсутня ухвала про заміну строни виконавчого провадження.Про наявність боргу дізнались тільки з позовної заяви.

Представник відповідача ДКСУ надала відзив на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідиши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Постановою від 20 листопада 2006 року Мукачівський міжрайонний суд Закарпатської області стягнув з військової частини НОМЕР_2 на користь позивача стягнуто грошову компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 16 661,43 гривні та 3,40 гривні судових витрат . Виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні , рішення як вказує позивач не виконано.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивачем не надано , судом не встановлено , що відповідач є боржником в виконавчому провадженні, відсутня ухвала про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-2759цс15.

З урахуванням наведеного, того, що спірні правовідносини виникли з адміністративних правовідносин щодо невиконання судового рішення в адміністративній справі, Законом України «Про виконавче провадження» передбачений порядок виконання судового рішення, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимоги про визнання дій неправомірними, стягнення боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 625 ЦК України, ст.ст. 12,13,77,79, 81,354, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Відмовити в позові ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 7.05.2018р.

Суддя Остапчук Т.В.