1Справа № 2-505/11 6/335/111/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В. за участю секретаря судового засідання Гончаренко М.А.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя подання головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ОСОБА_1 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладенні на них судовим рішенням ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року головний державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ОСОБА_1 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладенні на них судовим рішенням ОСОБА_2.

У поданні зазначив, що На виконанні Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження 52981707 з виконання виконавчого листа № 2-505/11 2/335/151/2015 виданого 15.12.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість на загальну суму 21897,5грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, дата народження 09.11.1976, РНОК11П НОМЕР_1.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України „Про виконавче провадження виконавцем 28.11.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

На теперішній час борг не погашено, будь яких дій спрямованих на виконання рішення суду не здійснено, що свідчить про ухилення боржника від його виконання, а тому заявник просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 2-505/1 1 2/335/151/2015 виданим 15.12.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість на загальну суму 21897,5 грн.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Суд, перевіривши доводи, викладені в поданні, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звернувся з вищевказаним поданням, погодженим з начальником ВДВС, відповідно до ст. 441 ЦПК України.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Нормою ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження прав громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно роз'яснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника, в даному випадку керівника боржника , від виконання зобов'язання.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази, не вказують на свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього обов'язків судовим рішенням.

Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження 52981707 з виконання виконавчого листу № 2-505/11 2/335/151/2015 виданий 15.12.2015 про стишення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість на загальну суму 21897,5грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, дата народження 09.11.1976 року.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавцем 28.11.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

13.05.2017 головним державним виконавцем Берестецькою Т.Е. винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми боргу з урахуванням виконавчого збору.

Державним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України для надання інформації про номери рахунків, джерело отримання доходів згідно інформації від 04.05.2017 розрахункові рахунки відсутні та до Пенсійного фонду України для надання інформації про джерело отримання доходів - згідно інформації від 04.05.2017 боржник отримує дохід на ТОВ „Аспект 2000.

08.06.2017 головним державним виконавцем Берестецькою Т.Е. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника та направлення для виконання до ТОВ „Аспект 2000 рекомендованим листом з повідомленням. 15.06.2017 зазначена постанова отримана підприємством, проте стягнення з заробітної плати не проводяться.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осю-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ „Аспект 2000 є боржник ОСОБА_2.

08.06.2017 винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на всіх розрахункових рахунках в АТ „ОТП Банк.

14.08.2017 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою ТОВ „Аспект 2000, м.Запоріжжя, вул. Феросплавна, буд. 1 кім. 52, з метою відібрання пояснень щодо невиконання постанови про звернення стягнення на доходи боржника, проте розшукати зазначене товариство не вдалось, про що державним виконавцем було складено відповідний акт.

21.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на частку у статутному капіталі ТОВ „Аспект 2000.

10.08.2017 державним виконавцем було направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Запорізькій області щодо надання інформації стосовно адреси реєстрації боржника. Згідно інформації боржник зареєстрований за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1.

Відповідно до інформації з бази АІС-Автомобіль за боржником транспортний засіб не зареєстровано.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою Запорізька область, Запорізький район, с. Привітне, вул. Набережна, будинок 13.

10.08.2017 року державним виконавцем було направлено запит до Державної міграційної служби України для надання інформації щодо видачі документа, що дає право на виїзд з України, в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами на ім.я боржника, згідно відповіді боржник отримав паспорт для виїзду за кордон серії АК №162499 від 06.07.2004.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби боржник регулярно перетинає державний кордон України до Туреччини.

14.08.2017 та 23.08.2017 державним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, проте перевірити майновий стан боржника, відібрати від боржника пояснення з приводу невиконання рішення суду та встановити факт мешкання боржника за місцем реєстрації не виявилось можливим.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобовязаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, указаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому, під поняттям „ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Зі змісту подання не вбачається, що рішення судів не виконуються боржником через те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, свідомо вчиняючи діяння (дії або бездіяльність) спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

Таким чином, саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання та реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Тому суд приходить до висновку, що приватним виконавцем не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обовязків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобов'язань та переховування від виконавчих органів.

Зваживши на недопустимість порушення конституційних прав громадянина та недоведеність вимог заявника, відсутність доказів, які б свідчили про те, що божник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, тобто, ухиляється від виконання вказаного рішення суду відділом ДВС суду не надано, і за таких обставин, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення подання державного виконавця немає.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ОСОБА_1 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладенні на них судовим рішенням ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів .

Суддя: А.В. Воробйов