Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 759/11296/15-ц

провадження № 61-5861св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя - доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва, у складі судді Сенька М. Ф., від 06 жовтня

2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Панченка М. М., Борисової О. В., Ратнікової В. М., від 09 листопада

2017 року,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»

(далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 29 серпня 2007 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір на суму

14 070,69 доларів США зі сплатою 12% річних строком до 29 вересня

2012 року для придбання автомобіля. Позичальник умови договору виконувала неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором

від 29 серпня 2007 року, яка станом на 10 червня 2015 року становить 68 538,01 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 60 667,18 грн, процентів за користування кредитом - 3 093,34 грн, пені - 4 777,49 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва

від 06 жовтня 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2007 року станом на 10 червня 2015 року у розмірі 68 538 грн 01 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення грошових коштів, а тому є підстави для задоволення позову.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції обґрунтовано керувався статтею 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та правильно стягнув борг з позичальника. При цьому, суд зазначав, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у справі у суді першої інстанції. Відповідач була належним чином повідомлена про дату судового засідання у суді першої інстанції.

25 листопада 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_3, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просила скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково в межах строків позовної давності, в іншій частині - відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося те, що вона була позбавлена можливості подати заяву про застосування строків позовної давності у суді першої інстанції, оскільки судову повістку отримала разом із судовим рішенням. Про застосування строків позовної давності відповідач зазначала у заяві про перегляд заочного рішення суду. Вважає, що у частині позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» належить відмовити у зв'язку із спливом позовної давності.

Відзиву до касаційної скарги не надходило.

29 листопада 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи суди встановили, що 29 серпня 2007 року між

ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 14 070,69 доларів США зі сплатою 12% річних строком до 29 серпня 2012 року з цільовим призначенням - для придбання автомобіля.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобов'язана була погашати кредит щомісячними ануїтентними платежами згідно узгодженого сторонами графіку у розмірі 313 доларів США, що еквівалентно було

1 421,14 грн.

ОСОБА_3 не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 68 538,01 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 60 667,18 грн, процентів за користування кредитом - 3 093,34 грн, пені - 4 777,49 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначала, що частина вимог позивача заявлена з пропуском позовної давності, оскільки з розрахунку заборгованості неможливо встановити, з якого періоду у позивача виникло право дострокової вимоги погашення боргу. Позивач була позбавлена можливості приймати участь у справі, захистити свої права та надати заяву про застосування строків позовної давності, у зв'язку з тим, що судову повістку про розгляд справи у суді першої інстанції отримала вже після закінчення розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.

Згідно з положеннями частини першої статті 158 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої статті 74 ЦПК України(у редакції, чинній на момент розгляду справи) судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно із частиною четвертою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України (у редакції, яка була чинною на момент розгляду справи) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України (у редакції, яка була чинною на момент розгляду справи) у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого суд першої інстанції 18 вересня 2015 року направив на адресу відповідача повідомлення про виклик в судове засідання 06 жовтня 2015 року. Зазначене повідомлення отримане відповідачем 19 жовтня 2015 року (а. с. 44).

06 жовтня 2015 року суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення, не перевіривши отримання судової повістки відповідачем.

За таких обставин доводи касаційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи, що позбавило його права на участь у судовому засіданні, є обґрунтованими та достатніми для скасування оскаржених судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_3, суди порушили її конституційні права на участь у судовому засіданні, не взявши до уваги вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, позицію та доводи відповідача не з'ясували, не забезпечили їй можливість обґрунтувати свої заперечення та заявити про застосування позовної давності.

Частиною п'ятою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня

2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада

2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк