Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2018 Справа №607/935/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Зарічної О.П., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що шлюб зареєстровано 16 жовтня 2010 року у Тернопільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син - ОСОБА_5. Протягом останніх років відносини між ними поступово погіршувалися, що призвело до припинення подружніх стосунків, вони перестали вести спільне господарство та припинили спільне проживання. За таких обставин, просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. При цьому, позивачка вказала, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам, між ними втрачені почуття любові та поваги , тому категорично настоює на розірванні шлюбу .

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог. Відповідач вважає, що шлюб необхідно зберегти, незважаючи на те, що у наданий судом строк до примирення подружніх стосунків вони із позивачем разом не проживали та до примирення не дійшли.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 (прізвище до реєстрації шлюбу - ОСОБА_1) та відповідач ОСОБА_3 вступили у зареєстрований шлюб 16 жовтня 2010 року, про що зроблено актовий запис №1768 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та 11 січня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3.

Від шлюбу сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син - ОСОБА_5, про що складено актовий запис №2217 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та 11 січня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_4.

У судовому засіданні установлено, що сторони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, між ними втрачено почуття любові та поваги.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

У судовому засіданні 30 березня 2018 року суд частково задовольнив клопотання сторони відповідача, надавши сторонам строк для примирення терміном один місяць.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Разом з тим, надання сторонам строку на примирення результатів не принесли. Позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, покликаючись на те, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

Таким чином, судом установлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе відновити позивачу її дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 16 жовтня 2010 року, про що зроблено актовий запис №1768 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 704,80 гривень судового збору.

Після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області.

Повний текст рішення суду складено 11 травня 2018 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка