Справа № 419/4155/17
Провадження № 2/419/125/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при секретарі Логвиновій О. А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 19.06.2017 року в м. Алчевську Луганської області померла її мати ОСОБА_3, яка за життя мешкала за адресою: Луганська область, м. Алчевськ, вул. Нахімова, 26/2.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме частка трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Вищевказана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та померлій ОСОБА_3

При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4 з метою оформлення спадщини їй було відмовлено, у звязку з тим, що з наданих документів неможливо визначити склад спадкового майна, так як згідно свідоцтва про право власності на житло квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 У звязку з вищенаведеним, позивачу запропоновано звернутися до суду для встановлення розміру часток у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Зважаючи на вищевикладене, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності, за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень частини до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 19.06.2017 року в м. Алчевську Луганської області померла мати позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9), яка за життя мешкала за адресою: Луганська область, м. Алчевськ, вул. Нахімова, 26/2.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме частка трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Вищевказана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та померлій ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 29.01.2007 року № 19737 (а.с.13) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.02.2007 року № 13501999 (а.с.14).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт (а.с.20), відповідно до якого померла заповіла належну їй частку квартири № 2, яка знаходиться за адресою: м. Алчевськ Луганської області, вулиця Нахімова, будинок № 26, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, в якому російською мовою в графі «мати» зазначено «Морозова Домна Павловна» (а.с. 20), та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відповідно до якого підтверджується факт зміни позивачем прізвища з «Морозова» на «Хаджи» (а.с. 15).

Позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину після померлої ОСОБА_3, що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 14.09.2017 року (а.с. 30).

При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4 з метою оформлення спадщини їй було відмовлено (а.с. 22), у звязку з тим, що з наданих документів неможливо визначити склад спадкового майна, так як згідно свідоцтва про право власності на житло квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 У звязку з вищенаведеним, позивачу запропоновано звернутися до суду для встановлення розміру часток у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Зважаючи на вищевикладене, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності, за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, а також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо належить по 1/3 частці нерухомого майна.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має. Позивач має намір прийняти спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 364, 368, 370, 372, 1220, 1221, 1223, 1233 1235, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 89, 206, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності - задовольнити.

Виділити частки ОСОБА_3, померлої 19.06.2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, із належної їм на праві спільної сумісної власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, визнавши, що:

- ОСОБА_3, померлій 19.06.2017 року, належить 1/3 (одна третя) частка трикімнатної квартири, загальною площею 68,00 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, належить 1/3 (одна третя) частка трикімнатної квартири, загальною площею 68,00 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- ОСОБА_2, 28.04.1976 року, належить 1/3 (одна третя) частка трикімнатної квартири, загальною площею 68,00 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий О. М. Іванова