Справа № 2-9581/05 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/6990/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника Львівської міської ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, Шевченківської райадміністрації м. Львова про встановлення факту володіння будівлею,-

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2005 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про встановлення факту володіння будівлею на праві власності.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2005 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт володіння ОСОБА_4 на праві власності нежитлове приміщення, що значиться у технічному паспорті під літ. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, площею 46,1 кв.м. та знаходиться по вул. Золотій 22-"а" у м. Львові.

Зобов"язано Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки провести державну реєстрацію права власності нерухомого майна на Золотій 22 "а" у м. Львові за позивачем.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила Львівська міська рада. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що рішенням суду визнано право власності на нежитлові приміщення, які належать на праві комунальної власності територіальної громади м. Львова. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2005 року скасувати і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Львівської міської ради підлягає до задоволення.

Відповідно до норм ЦПК України в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ст. ст.11,59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України в чинній редакції, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що позивач та установа дитячо-юнацьких клубів Шевченківського району м. Львова перебували у договірних відносинах. 15.02.2000 року між сторонами був укладений договір за яким в погашення заборгованості перед позивачем установа дитячо-юнацьких молодіжних клубів Шевченківського району м. Львова передала у власність ОСОБА_4 нежитлове приміщення по вул. Золотій, 22-" а", площею 46,1 кв.м.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що позовні вимоги є доведеними.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, а право власності на землю гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Львівська міська рада у відповідності до вимог ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції, а також повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, а також іншими законами України. Згідно з ст. 80 цього Закону, територіальні громади, які реалізують право власності через органи місцевого самоврядування, є суб"єктами права власності на землю, що є комунальною власністю.

У п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 12, 116 Земельного кодексу України, визначено, що виключного до компетенції сільських, селищних, місцевих рад входить вирішення питань регулювання земельних відносин.

Оскаржуваним рішенням фактично визнано право власності на нежитлові приміщення загальною площею 46,1 кв.м. по вул. Золотій, 22-"а" в м. Львові, які належать комунальній власності територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради

Спірні приміщення знаходяться в будинку, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Львова на підставі рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів від 14.04.1987 року №192 "Про затвердження реєстру житлових будинків/будівель".

Згідно договору оренди нежитлових приміщень від 21.04.1994 року Львівська міська рада передала спірні приміщення в оренду УДЮМКУ Шевченківського району.

Львівська міська рада як власник спірного майна до участі в розгляді справи не залучалася, в той час як суд першої інстанції своїм рішення фактично позбавив останнього права власності на спірне майно.

Статтею 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який регулює організаційні відносини, пов"язані з передачею в оренду майна, що перебуває у державній та комунальній власності, визначено, що передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно.

Таким чином, норми чинного законодавства не передбачають можливості переходу права власності на орендоване нерухоме майно до орендаря.

Оскільки спірні приміщення ніколи не належали на праві власності УДЮМКУ Шевченківського району м. Львова, то таке не вправі було укладати жодних договорів з розпорядження таким майном. На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, в зв"язку з чим прийшов до невірного висновку про підставність заявлених позовних вимог, а отже, рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2005 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Оскільки суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог і судові витрати (судовий збір) в розмірі 3,74 грн. підлягає стягненню з позивача на користь скаржника.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2005 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, Шевченківської райадміністрації м. Львова про встановлення факту володіння будівлею -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Львівської міської ради судові витрати в розмірі 3,74 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 травня 2018 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2