АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Херсон

справа №663/1649/17

провадження №22-ц/791/576/2018

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Клімченка М.І. від 09 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лідія» про зобовязання здійснення дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що на протязі 2001-2007 років керівником СГВК «Лідія» порушуються його трудові права щодо отримання трудової книжки, належного розрахунку та земельного і майнового паїв в натурі. 06 червня 2017 року позивач в черговий раз звернувся до СГВК «Лідія» із клопотанням, в якому просив невідкладно розглянути кооперативом дане клопотання у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та надати йому відповідні копії документів, що повязанні з перебуванням у трудових відносинах з кооперативом. Посилаючись на те, що відповідач його клопотання від 06 червня 2017 року залишив без обєктивного, всебічного і своєчасного розгляду, не перевірив викладені у зверненні факти і доводи, не прийняв обґрунтованого рішення, в результаті чого не забезпечено поновлення його порушених трудових прав та передбачене законом право на своєчасне отримання відповіді на клопотання, позивач просив суд зобовязати правління СГВК «Лідія» Скадовського району Херсонської області здійснити дії, передбачені ст.ст.15, 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», та розглянути звернення від 06 червня 2017 року за його участі.

При цьому позивач зазначає про те, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, оскільки голова СГВК «Лідія», зловживаючи своїми правами та обовязками, свідомо і умисно, системно порушує його звичайний спосіб життя і спокій, спричиняє йому душевні і фізичні страждання, принижує його честь та гідність. Під час вирішення даного питання він переніс загострення хвороби серця. З огляду на викладене ОСОБА_5 просив стягнути з СГВК «Лідія» на його користь 3 000,00 грн. в якості компенсації за моральну шкоду.

Також позивач просив стягнути з СГВК «Лідія» понесені ним витрати, повязані: з відривом від звичайних занять в сумі 1 002,00 грн.; з явкою до суду в сумі 553,58 грн. та інші витрати, повязані з поданням і розглядом заяви в сумі 53,80 грн.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу голова правління СГВК «Лідія», посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на звернення позивача від 06 червня 2017 року СГВК «Лідія» надало вмотивовану відповідь і тому підстави для задоволення заявлених позивачем вимог відсутні.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення і ухвалення по справі нового рішення.

Судом встановлено, що 06 червня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до голови СГВК "Лідія" ОСОБА_6 з клопотанням про розгляд його звернення щодо надання йому відповідних копій документів та надіслання їх оригіналів до апеляційного суду Херсонської області (а.с.2).

16 червня 2017 року СГВК "Лідія" надано ОСОБА_5 відповідь на дане клопотання за № 01-16-103 (а.с.32). Згідно наданої копії журналу реєстрації вихідних документів за 2016-2017 роки СГВК "Лідія", вищевказану відповідь направлено ОСОБА_5 16 червня 2017 року (а.с.33-34).

Відповідно до вимог ст.ст.1, 3, 14, 15, 18, 20 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст.15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 16 цього Закону передбачено, що скарга на дії чи рішення посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно ст.19 вказаного Закону, посадові особи в межах своїх повноважень зобовязані: обєктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у звязку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою розяснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Як вбачається з матеріалів справи голова правління СГВК «Лідія» 16 червня 2017 року надала відповідь ОСОБА_5 на його звернення від 06 червня 2017 року, зазначивши про те, що СГВК «Лідія» не може надати суду додаткових доказів, а - позивачу копії окремих документів, оскільки вони вже неодноразово надавалися позивачу і вся необхідна інформація з цих питань та необхідні докази знаходяться у відповідних цивільних справах.

Проаналізувавши відповідь голови правління СГВК «Лідія», колегія суддів дійшла висновку, що вказана відповідь надана ОСОБА_5 без дотримання порядку надання інформації на звернення, з порушенням вимог ст.ст. 15,16,19 Закону України «Про звернення громадян», не містить обєктивної, всебічної перевірки клопотання та не забезпечує в повній мірі права ОСОБА_5 на отримання обґрунтованої відповіді.

Таким чином, враховуючи, що надана позивачу відповідь на його звернення суперечить нормам закону України «Про звернення громадян», колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким зобовязати правління СГВК «Лідія» розглянути звернення ОСОБА_5 від 06 червня 2017 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Також колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення на його користь з СГВК «Лідія» витрат, повязаних з явкою до суду, та інших витрат, повязаних з підготовкою та подачею заяви до суду.

Так, відповідно до ст.25 Закону України «Про звернення громадян» у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов'язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв'язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку.

Відповідно до ст.138 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що повязані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Під час визначення суми витрат, повязаних з явкою до суду, та інших витрат, повязаних з підготовкою та подачею заяви до суду, колегія суддів виходить із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи 02 серпня 2017 року позивач перебував у Скадовському районному судді з метою подання позовної заяви. У відповідності до журналів судових зсідань, позивач брав участь у судових засіданнях 13 листопада 2017 року, 13 грудня 2017 року, 11 січня 2018 року та 09 лютого 2018 року (а.с.1,19,61-62,76-77,90-91). Посилання ОСОБА_5 на те, що він зявлявся до суду 14 січня 2018 року з метою подання клопотання про причини розгляду справи, не є обґрунтованим, оскільки дане клопотання датоване 19 січня 2018 року (а.с.82), Тобто, загалом позивач здійснював виїзди до суду 5 раз.

Відповідно до довідки Служби автомобільних доріг у Херсонській області від 22 травня 2017 року, відстань між м. Скадовськ (місцезнаходження Скадовського районного суду Херсонської області) та с. Новомиколаївка, Скадовського району, Херсонської області (місце проживання позивача) становить 15,6 км (а.с.53). Тобто відстань до суду та в зворотному напрямку, яку долав позивач на автомобілі ВАЗ-2101, який йому належить на праві власності, за кожен виїзд до суду, становить 31,2 км (а.с.54).

При цьому колегія суддів вважає хибним розрахунок позивача де відстань між населеними пунктами зазначено в обох напрямках 40 км, оскільки офіційними доказами це не підтверджується.

Нормами витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті затверджених Наказом Мінтрансу України №43 від 10.02.1998 року, базова лінійна норма витрати палива на пробіг автомобіля ВАЗ-2101, двигун обсягом 1198, становить 8,9 л/100 км, тобто 8,9 л:100=0,089 л/км. Таким чином, позивачем за кожен виїзд до суду витрачалося 2,78 л. палива(31,2 км х 0,089л/км).

Виходячи з наявних в матеріалах справи фіскальних чеків на придбання палива (а.с.89), а також аналізуючи дати судових засідань, витрати на проїзд позивача будуть становити:

-02 серпня 2017 року 63,94 грн. (чек від 14.07.2017 року - 2,78 х 23,00 грн.);

-13 листопада 2017 року 70,89 грн. (чек від 24.10.2017 року - 2,78 х 25,50 грн.);

-13 грудня 2017 року 73,67 грн. (чек від 13.12.2017 року - 2,78 х 26,50 грн.);

-11 січня 2018 року 73,67 грн. (чек від 13.12.2017 року - 2,78 х 26,50 грн.);

-09 лютого 2018 року 76,45 грн. (чек від 19.01.2018 року - 2,78 х 27,50 грн.).

Всього позивачем витрачено 358,62 грн. на паливо для поїздок до суду, оскільки колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо його права використання власного транспорту для поїздок в судові засідання.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з СГВК «Лідія» понесених витрат на ксерокопію документів та на відправку поштою документів до суду у загальному розмірі 50,80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи чеками (а.с.60,75).

Вимоги позивача про відшкодування витрат за відрив від звичайних занять згідно ст.138 ЦПК України в сумі 1 002,00 грн. колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем, у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він дійсно веде особисте селянське господарство на земельних ділянках, які знаходяться у його власності, що є його звичайним заняттям.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення компенсації в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Стаття 25 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

В обґрунтування даних вимог позивач зазначав, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдано значних моральних страждань, що в свою чергу змінило його звичайний спосіб життя, завдало шкоду здоровю через нервування та призвело до медичного лікування. Проте, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, позивачем не надано належних доказів того, що у період розгляду даної справи він звертався за медичною допомогою, або інших доказів, які б підтверджували обґрунтованість зазначених вимог.

Посилання ОСОБА_5 на лікарняну довідку, в якій зазначено, що він проходив курс лікування, не може бути доказом на підтвердження причинного звязку між його хворобою та порушенням його прав, оскільки відповідно до довідки лікування він проходив в період з 12 квітня 2017 року по 21 квітня 2017 року, а з клопотанням до СГВК «Лідія» ОСОБА_5 звернувся у червні 2017 року (а.с.2, 59).

На підставі наведеного, рішення суду, як незаконне та необґрунтоване, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,376,381-384,390 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобовязати правління Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лідія» розглянути звернення ОСОБА_5 від 06 червня 2017 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лідія» на користь ОСОБА_5 витрати, що повязані з явкою до суду у розмірі 358,62 грн., а також витрати, що повязані з поданням та розглядом позовної заяви у розмірі 50,80 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення 21 травня 2018 року.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_3