Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді Монич О.В.

при секретарі Пассер М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право житло який мотивує тим, що 20.02.1998 р. між нею та відповідачем було розірвано шлюб. В кінці 2000 року відповідач ОСОБА_2 виїхав за межі Закарпатської області і на даний час фактичне місце його проживання невідоме.

ОСОБА_2 є зареєстрованим в однокімнатній квартирі, що належить позивачу на праві власності одноособово.

Реєстрація відповідача у вказаній квартирі порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним позивачу нерухомим майном, сплати нею додаткових комунальних послуг по утриманню квартири та неможливістю в повній мірі скористатися правом на оформлення субсидії.

Просить суд визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право на житло в квартирі № АДРЕСА_1 та зобовязати відділ надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради зняти з реєстрації відповідача ОСОБА_2 з квартири № АДРЕСА_2.

Позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився повтоно, будучи належним чином повідомлени про дату час і місце розгляду справи.

ОСОБА_4, яка є дружиною рідного брата відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надала суду заяву відповідно до якої засвідчила той факт, що ОСОБА_2 виїхав за межі Закарпатської області близько 20 років тому та місце проживання його невідоме.

Через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на квратиру № 103 по вул. Заньковецької, 7 в м. Ужгороді належить ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 14.05.1997 року укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Наведений договір посвідчено державним нотаріусом Першої Ужгородської міської нотаріальної контори ОСОБА_7, 14.05.1997 року, і зареєстровано у реєстрі під номером 581908.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФМ № 015540 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 20.02.1998 р. було розірвано.

Як вбачається з актів ТзОВ «ДІМ» від 20.03.2002 р., 05.04.2002 р., 15.02.2002 р. ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, проте не проживає у ній з 1998 року.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пункт 1 частини першої статті 346 ЦК право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).

Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідач не надав, так само не надав доказів на підтвердження того факту, що залишив квартиру і тривалий час був відсутній в ній з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено.

За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 76,81,141,258,265,354 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 386, 391, 405ЦК України,ст. ст. 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом в квартирі № АДРЕСА_3.

Зобовязати відділ надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради зняти з реєстрації відповідача ОСОБА_2 з квартири № АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8