Справа № 520/5095/18
Провадження № 2/520/4529/18
УХВАЛА

10.05.2018

Київський районний суд м. Одеса у складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (м.Одеса, вул. ак. Корольова, 92 кв.142 ІПН) про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) моральної шкоди в розмірі 1000000,00 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 10.05.2018року було прийнято до розгляду та відкрито провадження за вказаною позовною заявою.

Одночасно з позовом позивачем надано заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, шляхом накладення арешту на земельну ділянку (кадастровий номер :18:021:0040, площею 0,0083 га, яка розташована за адресою м. Одеса, вул. Ромашкова, 70/Б та садовий будинок, розташований за адресою: місто Одеса, вул. Ромашкова, будинок 70/Б, загальною площею 40,2 кв.м. та житловою площею 25,6 кв.м.; заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-яке будівництво на земельній ділянці кадастровий номер :18:021:0040, площею 0,0083 га, яка розташована за адресою м. Одеса, вул. Ромашкова, 70/Б; шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на введення в експлуатацію садового будинку, розташованого за адресою: місто Одеса, вул. Ромашкова, будинок 70/Б, загальною площею 40,2 кв.м. та житловою площею 25,6 кв.м.; шляхом заборони Департаменту Державної архітектурно- будівельної інспекції в Одеській області реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації щодо садового будинку, розташованого за адресою: місто Одеса, вул. Ромашкова, будинок 70/Б, мотивуючи заяву тим, що незаконними діями відповідача, а саме її самовільним будівництвом, позивачці спричинено моральну шкоду. Згідно висновку 1/04/18 психологічної експертизи від 18.04.2018 року можливий розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду) знаходиться в діапазоні від 500 000(п'ятсот тисяч) до 1 000 000(одного мільйону) гривень, тому у позивача є підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим захисту позивачем своїх законних прав та інтересів,оскільки є велика ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб, а дії відповідача свідчать про реальну мету в цих намірах, то позивач має підстави побоюватись, що відповідач може відчужити її на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, а навіть після ухвалення судом першої інстанції рішення на користь позивача, яке в проміжку часу не набуття ним законної сили, надасть можливість відповідачу відчужити майно і як наслідок призведе до неможливості позивачем поновити порушені відповідачем права та законні інтереси.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України, передбачає такі види забезпечення позову: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, звертаючись з клопотанням про забезпечення позову, позивачем не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення позову, що позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову, по суті, це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно зі вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України,забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для розгляду заяви судом.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, і, враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави позову, обсяг позовних вимог, суд вважає, що на цей час відсутні достатні правові підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з отримання копії ухвали.

Суддя Луняченко В. О.