Справа № 303/2051/18
№ 2/303/1196/18
номер рядка стат. звіту 48, 49
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей в обґрунтування якого вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося, стосунки з відповідачем зіпсувалися, зникло почуття любові і поваги, протягом останніх трьох місяців кожен живе своїм життям та інтересами, шлюбних стосунків не підтримують. Сім'я припинила своє існування Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою і повністю перебувають на її утриманні та вихованні. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей в достатній мірі не надає, позивачка звернулася з позовом до суду і просила суд розірвати шлюб, який був зареєстрований Мукачівським міським ВРАГС, актовий запис №73 та стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання дітей аліменти в сумі пятдесят відсотків від щомісячного його заробітку на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року відкрито провадження по справі .

На адресу суду 10 травня 2018 року надійшов відзив від ОСОБА_4 в якому він щодо розірвання шлюбу між ним з позивачем не заперечував, щодо стягнення аліментів на користь неповнолітніх дітей просив задоволити частково а саме стягувати з нього аліменти в розмірі 30% доходу щомісячно.

Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задоволити.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Просив шлюбу розірвати а аліменти стягувати в розмірі 30% доходу щомісячно.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем, 23 лютого 2002 року зареєстровано шлюб, у відділі реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №73 (свідоцтво про шлюб серії I-ФМ №046013 а.с.7)

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що від даного шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний час діти проживають разом з позивачкою і повністю перебувають на її утриманні та вихованні. В свідоцтві про народження дітей батьком зазначений відповідач ОСОБА_4. (а.с.8,9). Позивач ОСОБА_2 є працюючою. Відповідач ОСОБА_4 є здоровою працездатною людиною, працює на посаді настелювача у ТОВ «Мукачівська швейна фабрика» і згідно довідки про доходи загальна сума доходу за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року становить 83243 гривень. На утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Частиною 1 ст. 182 СК України, в редакції закону чинній з 8 липня 2017 року передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_1 України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією,яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Суд, враховуючи вищевикладене, бере до уваги склад сім'ї, матеріальне становище сторін, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, приходить до висновку про ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. За таких обставин, враховуючи принципи обєктивності та справедливості, а також норми Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», а саме прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, суд приходить до висновку, що до стягнення підлягають аліменти на користь позивач в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача .

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований 23.02.2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану міського відділу реєстрації актів Мукачівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 73 розірвати.

Позивачеві після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2, мешканка с.Страбичево, вул..Центральна, буд.322, Мукачівського району, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, мешканець с.Страбичево, вул..Центральна, буд.322, Мукачівського району, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текс рішення виготовлено 15.05.2018 року.

Головуюча Курах Л.В.