Справа № 315/589/18
Номер провадження № 2-о/315/51/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючого: судді Телегуз С.М., при секретарі Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою

ОСОБА_1, заінтересована особа: Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про встановлення факту смерті особи в певний час, -

В С Т А Н О В И В:

14.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, у якій зазначила, що її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 26.11.2017 року в м. Сімферополь, Київський район, Автономна Республіка Крим, Україна, причина смерті: транспортний нещасний випадок неуточнений.

10.05.2018 року вона звернулася в Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області з метою державної реєстрації смерті батька відповідно до чинного законодавства України, але у видачі свідоцтва про смерть їй було відмовлено.

Просить встановити факт смерті її сина ОСОБА_2 26.11.2017 року.

Заявник, представник заявника ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви, просять провести розгляд справи у їх відсутність.

Представник заінтересованої особи - Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Матеріалами справи встановлено, що 01.10.1957 року в с. Оксанівка, Калінінського району, Акмолінської області народилася заявник ОСОБА_1, що підтверджується копією паспорта СА № 205595, виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 28.06.1996 року.

27.04.1983 року народився ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 360457 виданого 10.05.2018 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 148, де в графі батько вказаний ОСОБА_4, в графі мати ОСОБА_1.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 26.11.2017 року в м. Сімферополь, Київський район, Автономна Республіка Крім, Україна, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-АЯ № 613227 від 29.11.2017 року, та копія довідки про смерть № 4843 від 29.11.2017 року, де вказана причина смерті «транспортний нещасний випадок» неуточнений.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 і визначає датою його смерті 26.11.2017 року та місцем смерті: м. Сімферополь, Київський район, Автономна Республіка Крим, Україна.

Заявник зверталася з заявою щодо державної реєстрації смерті сина ОСОБА_2 в Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області.

Однак, відділ державної реєстрації листом від 10.05.2018 року № 924-17.18-06-157відмовив у видачі свідоцтва, мотивуючи це тим, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» на території Автономної Республіки Крим органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому, будь-який документ, виданий на вищезазначеній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків.

Приписами п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її сина.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_5 про встановлення факту смерті її сина на тимчасово окупованій території, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть останнього у відповідному державному органі України.

Керуючись ст. ст. 19, 76-83, 247, 264-265, 268, 293, 315-317, 319, 354 ЦПК України, ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про встановлення факту смерті особи в певний час - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, який зареєстрований та мешкав за адресою: м. Сімферополь, Київський район, Автономна Республіка Крим, Україна, АДРЕСА_1, помер 26.11.2017 року, у віці 34 роки, у м. Сімферополь, Київський район, Автономна Республіка Крим, Україна, причина смерті: транспортний нещасний випадок неуточнений.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: ОСОБА_6