cправа № 274/4955/16-ц
провадження № 2/0274/127/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.18 р. м.Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПрАТ „УСК „Княжа Вієнна ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 17.10.2016 р. та від 25.12.2016 р., просить стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування матеріальної шкоди 14 080,00 грн., та у якості відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн.(а. с. 18, 35).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.06.2014 р. о 19:05 год. на перехресті вул. Іллічевської та пров. Раскової у м. Бердичеві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої автомобіль марки «Шкода суперб Классік», д.н.з. № НОМЕР_1, яким він керував, отримав механічні пошкодження. Винуватцем ДТП є водій автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. № 49836ВВ, ОСОБА_4. Внаслідок ДТП йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 14 080,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., яка полягає в тому, що він мав доводити свою невинуватість у ДТП, він залишився без транспортного засобу, який мав намір використовувати для роботи, а відтак і без можливості заробляти гроші, на які розраховував.

Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що позов підтримує.

Відповідач та його представник у судове засідання не зявились, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Від третьої особи - ПрАТ „УСК „Княжа Вієнна ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення щодо обставин справи, однак позиції щодо вирішення спору у них не наведено.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом зясовано, що 14.06.2014 р. о 19:05 год. на перехресті вул. Іллічевської та пров. Раскової у м. Бердичеві сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль марки «Шкода суперб Классік», д.н.з. № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5, яким на підставі довіреності керував позивач, отримав механічні пошкодження. Винуватцем ДТП є водій автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. № 49836ВВ, ОСОБА_4, який керував цим автомобілем на правовій підставі, а автомобіль належить його батькові ОСОБА_6.

Вказані обставини встановлені постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2015 р. у справі № 274/3398/14-п та рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 12.05.2016 р. у справі № 274/4632/15-ц, які знаходяться у матеріалах відповідних судових справ, які були витребувані судом, а відтак в силу положень статті 82 ЦПК України не потребують доведення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду від 12.05.2016 р. у справі № 274/4632/15-ц було змінено рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 02.08.2016 р., проте зміни не стосувались встановлених цим рішенням обставин справи.

Позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 14 080,00 грн., на підтвердження чого посилається на рахунок-фактуру № ФОП-000103 від 07.09.2016 р. на суму 9 630,00 грн. та рахунок на оплату № 155 від 07.09.2016 р. на суму 4 450,00 грн. (а. с. 13, 14).

Відповідно до частин першої та другої статті 1166 Цивільного Кодексу України( далі ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, має бути відшкодована відповідачем.

Разом з тим, суд зазначає, що, як вказувалось вище, рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 02.08.2016 р. рішення Бердичівського міськрайонного суду від 12.05.2016 р. у справі № 274/4632/15-ц змінено, внаслідок чого цими судовими актами було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПрАТ „УСК „Княжа Вієнна ОСОБА_3, а саме стягнуто з другої на користь першого страхове відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 5 802,11 грн..

Цими рішеннями судів встановлено, що, зокрема, матеріальна шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, становить 6 302,11 грн., ця обставина в силу положень статті 82 ЦПК України не потребує доведення.

Тобто твердження позивача, що йому внаслідок ДТП було завдано матеріальну шкоду у розмірі 14 080,00 грн., є безпідставним.

Тими ж судовими актами зясовано, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована третьою особою, а відтак саме з неї було стягнуто кошти для відшкодування матеріальної шкоди (страхове відшкодування) у розмірі 5 802,11 грн. (6 302,11 грн. 500,00 грн. франшизи).

З письмових пояснень третьої особи вбачається, що вона виплатила це страхове відшкодування позивачу 26.01.2017 р.(а. с. 68), проти цього позивач не заперечив.

З наведеного випливає, що матеріальна шкода, завдана відповідачем внаслідок ДТП позивачу, вже була відшкодована, за виключенням 500,00 грн. франшизи.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача у якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, підлягають стягненню 500,00 грн., а в стягненні іншої суми необхідно відмовити.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Випадки, встановлені частиною другою статті 1167 ЦК України, на спірні правовідносини не розповсюджуються, а відтак, зважаючи на наведену норму ЦК України, а також на наведені вище положення статей 1187 та 1188 ЦК України, відповідач має відшкодувати моральну шкоду, завдану позивачу внаслідок ДТП.

У позовній заяві позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає в тому, що він мав доводити свою невинуватість у ДТП, він залишився без транспортного засобу, який мав намір використовувати для роботи, а відтак і без можливості заробляти гроші, на які розраховував, а її розмір складає 50 000,00 грн..

Між тим, всупереч положень частини третьої статті 12 та частині другої статті 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, позивач не довів, що він залишився без транспортного засобу і без можливості заробляти гроші: будь-яких доказів, які б це підтверджували, ним не подано.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП він мав доводити свою невинуватість у ДТП, що підтверджується постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2015 р. у справі № 274/3398/14-п, у розгляді якої він приймав участь.

На думку суду, очевидним є те, що участь позивача у розгляді зазначеної справи негативно вплинула на його емоційний стан, зокрема, викликала хвилювання, занепокоєння.

Крім того, суд вважає за потрібне вказати, що пошкодження внаслідок ДТП автомобіля, який перебував у користуванні позивача, безсумнівно викликало певні душевні страждання позивача.

Відповідно до частини першої четвертої статті 22 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з абзацом першим пункту 9 постанови від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючи на наведене, суд, враховуючи характер правопорушення, здійсненого відповідачем, глибину душевних страждань позивача, ступень вини відповідача, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить 2 000, 00 грн..

Тобто з відповідача на користь позивача у якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн..

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Судові втирати розподіляються згідно статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 2 13, 19, 23, 26 28, 76 94, ,133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500,00 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди та 2 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 580 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий О.В. Замега