Справа № 454/2485/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/4385/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника відповідача Тарчанин О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Степова" на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ДП "Львіввугілля" про стягнення моральної шкоди у зв"язку з втратою батька внаслідок нещасного випадку на виробництві,-

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства "Львіввугілля" про стягнення моральної шкоди у зв"язку з втратою батька внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Позивач зазначає, що її батько ОСОБА_5 19.02.1996 року був прийнятий учнем гірничого робітника підземного на шахті №2 "Червоноградська" ДП "Львіввугілля", де працював до 26.08.1999 року. У період з 23.11.1999 року по 18.11.2004 року працював гірником очисного забою на шахті "Межирічанській" ДП "Львіввугілля", а 08.02.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (до часу смерті) - підземним гірником очисного забою п"ятого розряду на ВП "Шахта "Степова" ДП "Львіввугілля".

Загалом підземний стаж ОСОБА_5 на вугільних шахтах ДП "Львівугілля" за професією підземний гірник очисного забою складає 14 років 3 місяці (загальний стаж - 23 роки 7 місяців).

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_5 під час виконання робіт у першу зміну (8:00 год.-14:00 год.) на дільниці з видобування вугілля ВП "Шахта "Степова" ДП "Львіввугілля", загинув внаслідок ураження технічним електричним струмом, про що складено акт про нещасний випадок по формі Н-1 №14 від 07.11.2014 року та акт по Формі Н-5 від 06.11.2014 року за наслідками проведеного спеціального розслідування нещасного випадку, який потягнув смерть потерпілого.

Внаслідок загибелі ОСОБА_5 позивач втратила батька, який був єдиним годувальником сім"ї. В зв"язку з смертю батька, позивач зазнала душевних страждань. У зв"язку з наведеним, просить стягнути з ДП "Львіввугілля" на її користь 290000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненою смертю її батька - ОСОБА_5

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Львіввугілля" в користь ОСОБА_4 120000 грн. на відшкодування моральної шкоди у зв"язку з втратою батька внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржило Державне підприємство "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Степова". Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_8 та її дочці ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди було виплачено 150000 грн. В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Сокальсокого районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Степова" слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5

Згідно акту про нещасний випадок по Формі Н-1 №14 від 07.11.2014 року та по Формі Н-5 06.11.2014 року ОСОБА_5 загинув під час виконання робіт у першу зміну (8:00 год. - 14:00 год.) на дільниці з видобування вугілля ВП "Шахта "Степова" ДП "Львіввугілля", внаслідок ураження технічним електричним струмом.

Відповідно до висновків комісії із спеціального розслідування нещасного випадку, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 11 год. 30 хв. на ВП "Шахта "Степова" ДП "Львіввугілля", внаслідок якого загинув ОСОБА_5, основною причиною настання даного нещасного випадку було порушення технологічного процесу, а супутніми причинами - незадовільний стан електрообладнань по розвідувальному штреку, до яких призвело ряд порушень законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та безпеки ведення гірничих робіт з боку адміністрації ВП "Степова" ДП "Львіввугілля".

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд виходи з тих обставин, що сума в розмірі 120000 грн. є достатньою для компенсації позивачу моральної шкоди завданої смертю її батька на підприємстві.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов'язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.

Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. 3 ст. 153 КЗпП України.

Згідно ст. 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною третьою ст. 13 Закону України "Про охорону праці" на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Таким чином, смертю чоловіка позивачу завдано моральну шкоду з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці, унаслідок чого ОСОБА_5 був смертельно травмований.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач достатньо аргументувала у позовній заяві свої моральні страждання, які їй спричинила смерть чоловік. Встановити ціну людського життя, повернути чоловіка та батька дітей неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням конституційної значимості життя, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, положень ст. 23 ЦК України, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" висновки суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди (120000 грн.) в повній мірі відповідають обставинам справи, є обґрунтованими, а тому, на думку судової колегії, є правильними.

В апеляційній скарзі скаржник покликається, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року вирішено питання, щодо відшкодування моральної шкоди дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_8 та його двом дітям.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що згаданим рішенням відшкодовано моральну шкоду дружині - ОСОБА_8 з врахування двох неповнолітніх дітей.

В даній же ситуації, з позовом звернулася донька ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в якої у зв"язку з досягненням відповідного віку, виникло право самостійно звернутися з даним позовом до винної особи, зазначивши обставини з яких вона зазнала та зазнає моральної шкоди.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Степова" жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта "Степова" - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 травня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк