Справа 2601/8098/12
провадження № 6/752/248/18
УХВАЛА

11.05.2018 року Голосіївський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Руденко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Любов Іванівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

встановив :

старший державний виконавець Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Коваль Л.І. звернулась до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України без вилучення паспорта громадянина України до виконання своїх зобов»язань, покладених на нього рішеннями суду. У поданні посилається на те, що у постанові про відкриття виконавчого провадження був визначений строк для добровільного виконання рішення суду, проте боржник ухиляється від добровільного виконання своїх зобов'язань за рішенням суду. За таких обставин, виконання рішення суду, що набрало законної сили, значно ускладнено та існує велика ймовірність ухилення боржника від його виконання.

В судове засідання старший державний виконавець не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином.

ОСОБА_2 для розгляду справи не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки.

Представник стягувача за виконавчим листом - ТОВ «ФК «Актив+» для розгляду справи не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав письмові пояснення по справі, відповідно до яких просив подання задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги строки розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання старшого державного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, відповідно до виконавчого листа, виданого 03.04.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва в справі № 2601/8098/12 про стягнення на користь ПАТ «Укросиббанк» із ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 40521,82 долари США, що за курсом НБУ, станом на 22.02.2012 року в еквіваленті джо гривні становить 323 663 грн. 98 коп. (а.с.9-10).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року, заяву ТОВ «ФК «Актив+» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та змінено сторону у виконавчому провадження, відкритому відносно виконавчого листа № 2/2601/2673/12 щодо ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.12-14).

11.01.2018 року постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № ВП 55518490 щодо примусового виконання вказаного рішення суду.

Судом встановлено, що за вказаним виконавчим провадженням стягувачем є ТОВ «ФК «Актив+», а боржником ОСОБА_2 (а.с.17-18).

Вказана постанова 11.01.2018 року була направлена на адресу сторін виконавчого провадження, про що свідчить супровідний лист (а.с.19). Однак, будь-яких даних про те, що боржнику дана постанова була вручена належним чином матеріали справи не містять.

Станом на теперішній час рішення суду не виконано.

В матеріалах справи міститься вимога виконавця від 15.02.2018 року адресована ОСОБА_2 (а.с.37-38), однак, копія вказаного документу не містить кінцівки даного листа та підпису посадової особи. Крім того, наявна копія чеку про напевно відправлення вказаної вимоги, однак, ця копія є не читаємою та ідентифікувати, що саме вказана вимога була направлена і кому саме не вбачається можливим, а тому суд вважає, що зазначені документи на підтвердження належного повідомлення боржника про виконавче провадження є неналежними доказами у даній справі.

Вимогами ст. 441 ЦПК України регулюється порядок тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України в порядку визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями , визначеними цією статтею .

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням , на строк до повного виконання такого судового рішення .

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа і доданих до нього матеріалів, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_2, які свідчать про ухилення від виконання рішення суду, а також, реальний майновий стан боржника, відображений у відповідях реєстраційних органів, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_2 свідомо та умисно ухиляється від виконання, покладених на нього зобов»язань.

Крім того, з доданих до зазначеного подання додатків не вбачається, що ОСОБА_2 повідомлявся у встановленому законом порядку про виконання у примусовому порядку рішення суду, за яким видано виконавчий документ.

Враховуючи викладене, суд вважає подання необґрунтованим, недоведеним та передчасним, в зв»язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтями 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», пунктами 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», ст. 441 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Любов Іванівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: