Справа №265/2188/18
Провадження №2/265/859/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Гусєвої К.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно,-

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на самовільно зведений житловий будинок літ.А-1, нежилої мансарди літ.А/М, цокольний поверх літ.А/ц житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 86,4 кв.м., душ літ. Б-1, вбиральню літ. В-1, мощіння І, огорожу №1 по вулиці Баумана (Преображенська) будинок 14-А в місті Маріуполі Донецької області.

В обґрунтування позову зазначив, що з 2006 року він є власником земельної ділянки площею 530 кв.м. (кадастровий номер :01:014:0144) по вулиці Баумана 14-А в місті Маріуполі. В процесі життя в 2009 році ним було зведено на вищевказаній земельній ділянці житловий будинок та господарські споруди. Для оформлення права власності він звернувся до Управління держаного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради та введення їх в експлуатацію, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду із позовом. Вказує, що будинок та господарські споруди відповідають всім вимогам ДБН та не порушує прав інших осіб, про що отримано ним висновок судового експерта.

Позивач ОСОБА_1 до підготовчого судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Крім того вказав, що він наполягає на задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача, Маріупольської міської ради, що діє на підставі довіреності, ОСОБА_2 також у підготовче судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно п.1.3.1. Рішення Маріупольської міської ради від 28.02.2006 №2021 ОСОБА_1 відведено земельну ділянку площею 530 кв.м. (кадастровий номер :01:014:0144) по вулиці Баумана 14-А в місті Маріуполі, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею за № 01.06.162.00195, земельна ділянка площею 0,0530 га за адресою: вулиця Баумана 14-А в місті Маріуполі, належить на праві власності ОСОБА_1 Цільове призначення (використання) земельної ділянки є обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №115866027 від 01.03.2018, власником земельної ділянки площею 0,053 га (кадастровий номер :01:014:0144) по вулиці Баумана 14-А в місті Маріуполі є ОСОБА_1

Згідно технічного паспорту, виготовленого БТІ міста Маріуполя 30 січня 2018 року на житловий будинок № 14-А по вулиці Баумана в місті Маріуполі, з відповідним планом даного житлового будинку та інших будівель, надано характеристики будинку, господарським будівлям та спорудам. Технічна документація була виготовлена ОСОБА_3 техніком з інвентаризації нерухомого майна, кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №002184.

30 січня 2018 року за зверненням позивача з приводу введення в експлуатацію самочинно збудованого житлового будинку та нежилі споруди Управління державного архітектурно-будівельного контролю було надано відповідь про необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності і у разі задоволення позову необхідно звернутися до управління ДАБК для прийняття їх в експлуатацію.

Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження, наданого судовим експертом від 08 лютого 2018 року, виявлено, що житловий будинок літ.А-1, нежила мансарда літ. А/М, цокольний поверх літ.А/ц житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 86,4 кв.м., душ літ. Б-1, вбиральня літ. В-1, мощіння І, огорожа №1 по вулиці Баумана (Преображенська) будинок 14-А в місті Маріуполі Донецької області не суперечать ДБН В.3.2.2-2-2009 «Житлові будинку. Реконструкція та капітальний ремонт», ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», знаходяться у доброму технічному стані та придатні для експлуатації.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

З наведених доказів, судом встановлено, що в 2006 році позивач отримав у власність земельну ділянку, яка була йому відведена саме для індивідуального будівництва. Згодом в 2009 році без відповідного дозволу позивач збудував житловий будинок літ.А-1, нежила мансарда літ. А/М, цокольний поверх літ.А/ц житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 86,4 кв.м., душ літ. Б-1, вбиральня літ. В-1, мощіння І, огорожа №1, які відповідають державним будівельним нормам, але не зміг оформити право власності на них та ввести в експлуатацію, оскільки перед будівництвом не отримував відповідного дозволу. Однак вживав всіх можливих досудових заходів для оформлення права власності на прибудову.

Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Водночас за частиною 3 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12. Постанови від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснив, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Згідно п. 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції від 13.01.2015 року, орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року;

збудовані до 12 березня 2011 року;

громадські будинки I і II категорій складності;

будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Позасудова процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та перелік документів, необхідних для її проведення, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також спрощена процедура прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель і споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року, визначена Порядком прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (затверджений наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 р. № 79).

Як убачається з Висновку судового експерта № 2-д від 08 лютого 2018 року за результатами обстеження спірного житлового будинку та нежитлових споруд було встановлено, що вони побудовані з дотриманням Державних санітарних, протипожежних та будівельних норм і правил та придатні для експлуатації.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно та не порушення при цьому прав інших осіб.

Позичав вживав заходи для визнання права власності в позасудовому порядку шляхом введення в експлуатацію зведених прибудов, але отримав відмову від уповноваженого органу із рекомендацією звернутися до суду.

За таких обставин позивач з обєктивних причин позбавлений можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобовязаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У звязку з тим, що в 2017-2018 роках порядок прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва та збудовані після 1992 року, не врегульований, єдиним способом захисту прав позивача є судовий захист, при цьому, враховуючи, що позивач є єдиним власником основного будинку та земельної ділянки, на якій самочинно збудував прибудову і тамбур, у позасудовому порядку звертався до компетентного державного органу з питанням прийняття прибудови до експлуатації, у чому йому було відмовлено, при будівництві вказаного обєкту не було порушено Державних санітарних, протипожежних та будівельних норм і правил, а також прав інших осіб, тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 375, 376 ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 12, 81, 89, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на самовільно зведений житловий будинок літ.А-1, нежилої мансарди літ.А/М, цокольний поверх літ.А/ц житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 86,4 кв.м., душ літ. Б-1, вбиральню літ. В-1, мощіння І, огорожу №1 по вулиці Баумана (Преображенська) будинок 14-А в місті Маріуполі Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Повний текст даного рішення складено 10 травня 2018 року.

Суддя ____________________________ І.Г.Мельник