Ухвала

Іменем України

08 травня 2018 року

м. Київ

справа № 309/188/15-ц

провадження № 61-17310ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області, у складі судді Довжанин М. М., від 13 травня 2015 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області, у складі колегії суддів: Кожух О. А., Джуги С. Д., Мацунича М. В., від 29 січня 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі - ПАТ «Закарпаттяобленерго») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення збитків.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що у листопаді 2014 року за місцем проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 під час обстеження електроустановок споживача було виявлено змонтовану безоблікову розетку від дротів мережного вводу для живлення житлового будинку, при ввімкненні струмоприймачів до якої електроприлади працювали, а лічильник електроенергію не враховував, тобто, виявлено позаоблікове споживання електроенергії через змонтовану поза електролічильником розетку. Цим відповідач допустив порушення положень частини четвертої статті 26 Закону України «Про електроенергетику», пункту 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, що було зафіксовано актом від 12 листопада 2015 року № 110512.

Позивач зазначив, що з урахуванням часу набуття відповідачем права власності на будинок з 28 березня 2012 року, йому завдано збитків у розмірі 15 802,99 грн, які просив стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2015 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року, позовПАТ «Закарпаттяобленерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» 15 802,99 грн збитків та 243,60 судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2015 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року і передати справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права

Касаційна скарга мотивована тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 позивач успадкувала 28 березня 2012 року і жодних позаоблікових розеток не монтувала. Після того, як працівники ПАТ «Закарпаттяобленерго» виявили змонтовану безоблікову розетку та пішли з об'єкту, чоловіком споживача було перевірено таку розетку та виявлено, що електроенергія обліковуються. Прохання її чоловіка здійснити повторну перевірку розетки позивач залишив без задоволення, чим порушив права відповідача та її чоловіка щодо встановлення дійсних обставин справи, відсутності порушення правил користування електричною мережею.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством щодо розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж споживання електричної енергії без приладів обліку, а також за пошкодження приладу обліку. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем Правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання у випадках, передбачених пунктом 35 цих Правил, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача.

Визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил користування електричною енергією побутовими споживачами регламентується розділом 3 Методики.

Відповідно до підпункту 6, пункту 3.1 Методики застосовується у разі самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника.

Пунктом 3.5 Методики передбачено, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5, 6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи, якими здійснене самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою 2.7 Методики.

Пунктом 3.3 Методики встановлено, що розрахунок обсягу та вартості недонарахованої електричної енергії здійснюється за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії, за тарифами для населення, що діяли у період порушення, та за кількістю днів, яка відповідно до даного випадку визначається згідно з другим абзацом підпункту «а» пункту 3.3 Методики з дати останньої технічної перевірки приладу обліку, але не більше ніж за три роки.

Технічна перевірка приладу обліку здійснюється енергопостачальником не рідше одного разу на три роки. Контрольне знімання показників приладів обліку енергопостачальник зобов'язаний проводити не менше як один раз на шість місяців відповідно до затверджених графіків.

В той же час, абз. 2 підпункту «а» пункту 3.3 Методики на відміну від абз. 1 цього підпункту не містить посилань на конкретні підпункти пункту 3.1 і застосовується у випадку, якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості. Споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об'єкт (приміщення), але не більше ніж за три роки.

Тобто, порушення, до яких застосовуються норми абз. 2 підпункту «а» пункту 3.3 Методики є іншими діями, які вчинив споживач, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, і їх виявити представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, у тому числі самовільне підключення до власних мереж споживача.

Крім того, жоден інший з абзаців та підпунктів пункту 3.3. Методики не визначає кількість днів, за яку необхідно проводити нарахування при виявленні такого порушення Правил користування електричною енергією для населення як самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано виходив із того, що відповідач безобліково споживала електричну енергію і тим самим завдала шкоди позивачу. Судами оцінено належним чином наданий позивачем розрахунок завданої шкоди, правильність якого у свою чергу не спростовано відповідачем.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що звернення чоловіка позивача із заявою 13 листопада 2014 року до Хустського РЕМ, в якій останній висловив свою незгоду з актом від 12 листопада 2014 року № 110512, не спростовує факту виявленого порушення, під час якого ОСОБА_4 була присутня, підписала акт та жодних зауважень чи заперечень щодо порушення і змісту акта не зазначила.

Доводи заявника про те, що електромережу в будинку зроблено при житті її тітки, а споживач не робила жодних безоблікових розеток - належними доказами не підтверджено.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для виникнення сумнівів у правильності застосування судами апеляційної та першої інстанцій норм матеріального права, а також дотриманні норм процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддівдійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2015 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення збитків відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В.Білоконь

С. Ф. Хопта