Провадження № 2/761/3547/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Припутневич В.І., Карапетян А.С., Кривошия Н.В.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Калюжного С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління по м. Києву і Київській області Філія Акціонерного Товариства «Ощадбанк» про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням зави про збільшення розміру заявлених вимог від 20.10.2017 року позивач просить: зобов'язати відповідача виконати умови договору №128910526 від 25.11.2015 року та нарахувати позивачу грошову суму депозиту у розмірі 15 210,00 грн., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 29 815,00 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що позивач отримує пенсію у Дніпровському відділенні Ощадбанку №0032 та має пенсійний рахунок в цьому ж відділенні. Позивач погодився на пропозицію керівництва банку відкрити депозитний рахунок вклад «Пенсійний» та 25.11.2015 року було підписано відповідний договір на якому було розміщено вклад в сумі 200,00 грн. Крім цього позивачу було запропоновано підписати довгострокове доручення вкладника на списання коштів.

Після цього, як зазначає позивач, він тривалий час не звертався до банку та був впевнений що умови договору виконуються належним чином.

А коли звернувся, то дізнався, що будь-яких нарахувань за умовами договору від 25.11.2016 року не проводиться.

На письмові звернення позивача Банк надав відповідь, що ним виконуються умови договору від 25.11.2015 року.

Таким чином, оскільки позивач вважає, що відповідачем належним чином не виконуються умови договору та не перераховуються кошти, не нараховуються відсотки, звернувся до суду з цим позовом.

Також позивач просить відшкодувати моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн., яку обгрунтовує тим, що він почав відчувати моральні страждання та переживання, які полягали в тому, що він відчув себе обманутим та приниженим і що він не в змозі боротися з цим та відстояти свої права.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що Банк належним чином виконує свої зобов'язання за Договором від 25.11.2015 року. Кошти на рахунок з якого мали перераховуватись кошти не зараховувались, а тому Банк не може виконати списання коштів та нараховувати на них проценти.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представників сторін, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 отримує пенсійне забезпечення в ПАТ «Державний ощадний банк України» та має для цього відкритий рахунок НОМЕР_1 (а.с.7).

25.11.2015 року ОСОБА_5 та ПАТ «Державний ощадний банк України» підписали Договір №128910526 на вклад «Пенсійний» на ім'я фізичної особи.

За умовами договору Вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 кошти в сумі 200,00 грн. строком на 18 місяців зі сплатою 19,5% річних. Днем повернення депозиту є 25.05.2017 року.

В день підписання договору позивач вніс на рахунок 200,00 грн.

В подальшому позивач рахунок не поповнював.

Умовами п.2.4 Договору передбачено, що поповнення рахунку безготівковим шляхом може здійснюватися шляхом перерахування коштів з власного поточного / власного вкладного (депозитного) рахунку або шляхом перерахування з поточного рахунку іншої фізичної особи.

За умовами договору відсотки мають перераховуватись на рахунок НОМЕР_3.

Крім того, 25.11.2015 року позивач підписав Довгострокове доручення вкладника на списання коштів, за яким він доручив установі Ощадбанку №ТВБВ №1002526/0032 філії ГУ по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» починаючи з 25.11.2015 по 26.05.2017 щомісячно списувати з його рахунку НОМЕР_4, відкритого в цій установі Ощадбанку згідно з Договором №1824087 від 07.10.2013 в сумі 6500,00 грн. на поповнення вкладу №128910526 згідно ДУ від 25.11.2015 року на рахунок НОМЕР_2 з рахунку НОМЕР_4 (а.с.12).

На звернення позивача від 31.08.2016 року відповідач повідомив, що додаткові внески не зараховувались на строковий депозит по причині ненадходження пенсійних коштів на картковий рахунок.

З виписки по рахунку НОМЕР_2 вбачається, що 25.11.2015 року на нього зарахована сума 200,00 грн. Інші надходження на рахунок не відбувались.

З виписки по рахунку НОМЕР_5 вбачається, що на виконання умов договору від 25.11.2015 року на вказаний рахунок перераховувались відсотки.

Згідно виписки по рахунку НОМЕР_4 (рахунок з якого за умовами довгострокового доручення мали списуватись кошти), на вказаний рахунок кошти не зараховувались взагалі.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується випискою по рахунку, пенсійне забезпечення позивача зараховувалось на рахунок НОМЕР_6.

Проте позивач не зазначив у довгостроковому дорученні саме цей рахунок як рахунок з якого мають списуватись кошти в сумі 6 500,00 грн.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 202 ЦК України).

Частина 1 статті 6 ЦК України передбачає, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК України).

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України).

У відповідності до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

У відповідності до положень статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на рахунок, який зазначений в довгостроковому дорученні кошти не надходили, тому Банк позбавлений був можливості списувати 6 500,00 грн., Банк виконував свої зобов'язання та нараховував відсотки на суму, яка розміщена на рахунку, а тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача не обгрунтовані на вимогах закону та не підлягають задоволенню.

Так як суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до Головного управління по м. Києву і Київській області Філія Акціонерного Товариства «Ощадбанк» про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула