Справа № 588/211/18
№ провадження 2/588/236/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до СОЇНА ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

Позивач у лютому 2018 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що 09.05.1995 року помер її дід ОСОБА_4, після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке фактично прийняла його дружина ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована на момент смерті з спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. 19.08.2008 року мати позивача ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 03.07.2005 року.Спадкове майно складалось із земельних ділянок, які належали померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ №038858, що розташовані на території ОСОБА_7 сільської ради Тростянецького району, Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальнодержавний кадастровий номер: 00:002:0394, 00:002:0281, 00:003:0811.

У свідоцтві про право на спадщину за законом від 19.08.2008 року до складу спадкового майна, що перейшло ОСОБА_6 в порядку спадкування, не було включено земельну частку (пай), розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Семеренківської сільської ради, що належала ОСОБА_4, який помер 09.05.1995 року. Позивач пояснює, що при розпаюванні земель колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Тростянецького району Сумської області на імя ОСОБА_4 було виділено земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території ОСОБА_7 сільської ради. На підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації від 21.02.1997 року №94 ОСОБА_4 було видано сертифікат СМ №0217436 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай). За життя померлий не отримав сертифікат СМ №0217436.На цей час оригінал сертифікату СМ №0217436 на імя ОСОБА_4 зберігається в відділі Держгеокадастру Тростянецького району Сумської області.Позивач вказує, що про існування сертифіката СМ №0217436 на імя ОСОБА_4 дізналася нещодавно з місцевої преси де були опубліковані списки не витребуваних паїв розташовані на території Семеренківської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

Мати позивача ОСОБА_6 також померла, що відбулось 28.01.2011 року.Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке фактично прийняла позивач, оскільки проживала та була зареєстрована на момент смерті з спадкодавцем, про що було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.11.2011 року. Позивач звернувшись до восьмої дніпровської державної нотаріальної конториіз заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну часку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Семеренківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, після померлої 28.01.2011 року матері ОСОБА_6, яку вона прийняла фактично після 03.07.2005 року матері ОСОБА_5, але не оформила своїх спадкових спав, яка в свою чергу прийняла фактично після смерті 09.05.1995 року чоловіка ОСОБА_4, але не оформила своїх спадкових справ, але через відсутність сертифіката на земельну частку (пай), позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за нею як спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території ОСОБА_7 сільської ради Тростянецького району Сумської області згідно сертифіката СМ № 0217436 на імя померлого ОСОБА_4 в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 07.03.2018 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03.04.2018 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду та задоволено клопотання позивача про витребування доказів та заміну первісного відповідача ОСОБА_7 сільської ради Тростянецького району на належного відповідача ОСОБА_8.

Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду 18.04.2018 року надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру. Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою 25.04.2018 року надано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6.

Позивач у судовому засіданніпозов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій вказав, що просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимог підтримав, вказав, що заперечень не має (а.с. 50).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_8) ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_8 є донькою та сином відповідно ОСОБА_6, яка померла 28.01.2011 року, та онуками ОСОБА_4, який помер 09.05.1995 року, та ОСОБА_5, яка померла 03 липня 2005 року (а.с.7,8,11, 12, 13-16, 80).

Дід сторін у справі ОСОБА_4 згідно із заповітом, посвідченим 24.12.1994 року секретарем виконкому ОСОБА_7 сільської ради ОСОБА_10, все своє майно заповів дружині ОСОБА_5 (а.с.156). Згідно з копією спадкової справи, виданої Сумським обласним державним нотаріальним архівом, спадщину після смерті 09.05.1995 року ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_5, а 28.12.2001 року державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11 їй були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул.Гагаріна, 22 у с.Семереньки Тростянецького району Сумської області та на земельну ділянку за указаною адресою(а.с.154-158). На інше спадкове майно після смерті ОСОБА_4 його дружині ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Після смерті 03 липня 2005 року баби сторін - ОСОБА_5 належне їй майно успадкувала, як спадкоємець за законом, її донька, яка є матірю сторін у справі ОСОБА_6, яка 19 серпня 2008 року отримала у державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким було посвідчено право спадкоємця на земельну ділянку площею 2,33 гана території ОСОБА_7 сільської ради Тростянецького району Сумської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія СМ № 038858 (а.с.17).

З матеріалів наданої суду копії спадкової справи, заведеної 22.07.2011 державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 після смерті 28.01.2011 року ОСОБА_6, вбачається, що спадщину після смерті останньої прийняли її діти ОСОБА_2 (а.с.63) та ОСОБА_8 (а.с.72). Чоловік померлої ОСОБА_6 ОСОБА_13 22 липня 2011 року подав до державного нотаріуса заяву, в якій зазначив, що відмовляється від належної йому частки у спадщині після смерті дружини на користь дітей - позивача та відповідача у цій справі (а.с.62).

Сторони у справі 24.11.2011 року та 21.04.2012 року уклали договори про поділ спадкового майна, яке належало ОСОБА_6, за яким визначено відповідні земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва та вклади з відсотками та компенсацією на рахунках ПАТ «Державний ощадний банк», що переходять у власність спадкоємців (а.с.131, 151).

На підставі указаних договорів та їх заяв сторонам державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідні земельні ділянки та вклади, що належали ОСОБА_6, у тому числі ті, що остання у свою чергу успадкувала після смерті ОСОБА_5, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.117-151).

Таким чином, на підставі викладених обставин судом установлено, що усі права та обовязки, які належали на момент смерті ОСОБА_4 у порядку спадкування за заповітом на підставі статей 548, 549 ЦК УРСР перейшли до його дружини ОСОБА_5. У свою чергу всі права та обовязки, які на день смерті належали ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом на підставі статей 1261,1268,1269 ЦК України перейшли до її доньки ОСОБА_6,а до сторін у цій справі, як до спадкоємців за законом ОСОБА_6, перейшли усі права та обовязки останньої, на які вона мала права на день смерті.

За інформацією відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на імя ОСОБА_4 виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0217436 по КСП «Дружба» на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації №94 від 21.02.1997 року. Сертифікат зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №436 від 14.03.1997 року та сертифікат знаходиться у відділі. У книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_4 згідно вказаного вище сертифіката на право на земельну частку (пай) факту реєстрації державного акта не встановлено (а.с.47).

Позивач 16.12.2017 року звернулась до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину, яке належало її матері ОСОБА_6, зокрема, на земельну частку (пай) розміром 3,34в умовних кадастрових одиницях, що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» Тростянецького району Сумської області (а.с.163).

Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори від 16.12.2017 року ОСОБА_12 ОСОБА_2 на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових одиницях, яка знаходиться в колективного сільськогосподарському підприємстві «Дружба» Тростянецького району Сумської області після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 28.01.2011 року, яку вона прийняла фактично після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 03.07.2005 року, але не оформила своїх спадкових справ, яка у свою чергу прийняла фактично після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 09.05.1995 року, але не оформила своїх спадкових справ.

Державний нотаріус ОСОБА_12 мотивував свою відмову позивачу видати відповідне свідоцтво про право на спадщинуза законом після смерті ОСОБА_6 тим, що оскільки згідно із статтею 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, то видача сертифіката на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_4 у 1997 році після його смерті 09.05.1995 році не відповідає цивільному законодавству, і крім того, у позивача відсутній на руках оригінал указаного сертифікату на земельну частку (пай) (а.с.11,166).

Суд вважає, що відмова нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на спірну земельну частку (пай) за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0217436 по КСП «Дружба», виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації №94 від 21.02.1997 року на імя ОСОБА_4, є обґрунтованою і позивач не має права на її спадкування, виходячи з таких мотивів.

Так, відповідно до положень пункту 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають лише члени КСП, в тому числі і пенсіонери, які зберегли членство в КСП на час видачі КСП державного акту про право колективної власності на землю та внесені до списку, що долучається до державного акту.

Виходячи зі змісту статей 22, 23 Земельного кодексу України (1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 у таких випадках особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, однак в жодному разі не померлі члени КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Виходячи з викладеного слід дійти висновку, що право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту видачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Як установлено судом дід позивача ОСОБА_4 помер 09 травня 1995 року, тобто навіть до видання 08 серпня 1995 року Президентом України Указу № 720/95«Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0217436 по КСП «Дружба»на імя ОСОБА_4 був виготовлений майже через два роки після його смерті на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації №94 від 21.02.1997 року і був зареєстрованийза №436 14.03.1997 року.

Ураховуючи час виникнення спірних відносин, до них застосовуються положення ЦК УРСР.

Так, згідно із частиною 2 статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється із смертю.

Отже, оскільки ОСОБА_4 помер до запровадження 08.08.1995 року процесу паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, до отримання КСП «Дружба» державного акту на право колективної власності на землю і у звязку зі смертю втратив статус члена указаного колективного сільськогосподарського підприємства, ОСОБА_4 не міг набути після смерті право на земельну частку (пай) на підставіСертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0217436, виготовленого та зареєстрованого 14.03.1997 року.

У зв`язку із смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало на день його смерті . Оскільки ОСОБА_4 на час смерті ще не став власником земельної частки (паю), тому його дружина ОСОБА_5, як спадкоємець до якого переходять лише ті права, які належали спадкодавцю на момент його смерті, не мала право на спадкування спірної земельної частки (паю), яка не належала спадкодавцю і як наслідок донька останньої ОСОБА_6, спадкоємцем якої є позивач також не могла успадкувати цю земельну частку (пай).

Отже, оскільки позивачем ОСОБА_2 не доведено підстав для задоволення позовних вимог та визнання за нею права на спірну земельну частку (пай) у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до СОЇНА ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 14.05.2018 року.

Суддя М.В. Щербаченко