Постанова

Іменем України

19 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 523/12340/16-ц

провадження № 61-3629св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2016 року у складі судді Пепеляшкова О. С. та на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року у складі колегії суддів Цюри Т. В., Сегери С. М., Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2012 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вона з відповідачем однією сім'єю не проживає. Дитина залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні.

Позивач вважала, що відповідно до статті 84 Сімейного кодексу України (далі - СК України) з відповідача мають бути стягнуті кошти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує лише державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн щомісячно, що не забезпечує прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого державою.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1000 грн аліментів на її утримання щомісячно, починаючи з 31 липня 2016 року і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 13 липня 2018 року; рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з урахуванням вимог частини першої статі 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів на утримання позивача суд врахував матеріальний стан та місце проживання відповідача, розмір аліментів, присуджених на малолітнього сина, стан здоров'я дитини та відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те що, визначений судом розмір аліментів на дружину відповідає обставинам справи та матеріальному стану відповідача, а доводи ОСОБА_5 про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на дружину є безпідставними, оскільки не підтверджені належними і допустимим доказами.

У касаційній скарзі представник відповідача просить скасувати судові рішення першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4, посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховані фінансова платоспроможність відповідача та його можливість надавати матеріальну допомогу позивачу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування немає.

Суди встановили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою №2641 від 25 серпня 2016 року, відповідно якої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю без реєстрації.

Сторони проживають окремо та сумісне господарство не ведуть, син виховується позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач є працездатною особою.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За правилами частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року №146).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років.

Визначаючи розмір аліментів на дружину у розмірі 1000 грн, суд виходив із того, що на облік по безробіттю відповідач став після ухвалення оскаржуваного рішення, доказів того, що другий малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та мати відповідача, яка отримує пенсію, перебувають на утриманні ОСОБА_5, матеріали справи не містять Правильним є висновок суду про те, що відповідач є працездатною особою, яка має змогу надавати матеріальну допомогу.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не врахував матеріальне становище відповідача та що позивач не надала належних і допустимих доказів про спроможність відповідача надавати допомогу у розмірі 1000 грн, не заслуговують на увагу, оскільки були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції і висновки щодо цього, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах. У зв'язку з чим не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судами норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Інші доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних рішень без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат