Справа № 186/398/18
Провадження номер № 2/0186/180/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С.М.

секретар: Фадєєва Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - Промислова товарна біржа про визнання договору дійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - Промислова товарна біржа про визнання договору дійсним.

Просить суд визнати дійсним договір обміну квартири № АДРЕСА_1 на квартиру № АДРЕСА_2, укладений між ним та відповідачами на Промисловій товарній біржі та зареєстрований під № 12/3НДП від 06 грудня 2000 року.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі, просять суд їх задовольнити.

Третя особа представник Промислової товарної біржі в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії договору обміну нерухомого майна від 06 грудня 2000 року, який був зареєстрований Промисловою товарною біржею за реєстраційним номером 12/3-НДП, встановлено, що ОСОБА_1 уклав угоду відповідно до якої обміняв однокімнатну квартиру №46 в житловому будинку №15 по вулиці Чайковського в місті Першотравенську Дніпропетровської області, яка належала йому на підставі договору купівлі продажу укладеного 24 листопада 1995 року на Павлоградській товарній біржі за №11/29-НДП та зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації м.Павлограда від 01 грудня 1995 року за №15-166 на двохкімнатну квартиру №29 в житловому будинку №10 по вулиці Гагаріна в місті Першотравенську Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору обміну укладеного 26 березня 1999 року на Павлоградській філії Придніпровської товарної біржі за №3-23 НДП та зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації м.Павлограда від 08 квітня 1999 року №30-46.

Відповідно до копії реєстраційного посвідчення від 13 грудня 2000 року встановлено, що квартира №АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору обміну посвідченого 06 грудня 2000 року Промисловою товарною біржею за №12/3-НДП і записане в реєстрову книгу за №30-46.

Згідно інформаційної довідки №124058712 від 16 травня 2018 року на квартиру №АДРЕСА_4 відомості відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-КИ №014227 від 04 квітня 2005 року встановлено, що ОСОБА_3 /відповідач/ помер 02 квітня 2005 року.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 241 ЦК України 1963 року, за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Згідно ст. 242 ЦК України 1963 року, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 45, ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди.

Стаття 48 ЦК УРСР передбачає, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або немайнові права неповнолітніх дітей.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3, зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1992 року № 13, від 25 травня 1998 року № 15 «Про судову практику у справах про визнання правочинів недійсними», які буди чинними на час спірних правовідносин, судам роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Судом установлено, що між сторонами укладено угоду, яка підлягала обов'язковому нотаріальному посвідченню, а саме договір обміну нерухомого майна на товарній біржі, сторони не були членами такої біржі, а отже, з підстав недодержання нотаріальної форми вказаний договір обміну є недійсним та не має юридичної сили.

Судом встановлено, що спірний договір обміну нерухомого майна нотаріально не посвідчений, а зареєстрований на Павлоградській філії Придніпровської товарної біржі.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» станом на 18 травня 2001 року договір купівлі-продажу нерухомого майна не підлягав нотаріальному посвідченню.

Разом із тим, згідно з роз'ясненнями Міністерства юстиції України №17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини) якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно ст. 47 ЦК Української РСР тягне недійсність договору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги відповідно до позовної заяви позивач посилається на те, що йому не було відомо про необхідність реєструвати біржовий договір у нотаріальній конторі.

Тобто, позивач просив задовольнити позов з тих підстав, що між сторонами відбулося повне виконання умов договору.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року, чинної на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Тобто, для визнання судом угоди дійсною необхідно не лише повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено факту ухилення іншою стороною договору від нотаріального оформлення угоди та взагалі ці обставини не вказувалися, відповідачі не заперечують проти позову, сторони не позбавлені можливості укласти нотаріально посвідчений договір, відсутні підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання права власності.

Враховуючи вищевикладене в задоволені позову слід відмовити.

Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - Промислова товарна біржа про визнання договору дійсним відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України, рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.М. Демиденко