№ 201/1943/18
провадження 2-з/201/153/2018
УХВАЛА

18 травня 2018 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявами ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 і приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 лютого 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, стягнення витрат.

Позивачем 17 травня 2018 року до суду подано заяву про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на майно що, належить відповідачу, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда, буд. 10 Б, кв. 53; домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Доменна, буд. 1; автомобіль марки OPEL VEKTRA, 1998 року випуску, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа предметом якої є відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП, що на даний час не відшкодована, а тому вважає, що вказане майно може бути відчужено на користь будь-якої третьої особи, тобто існує ймовірність, що відповідач може відчужити майно, яке йому належить, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, також заходи забезпечення на думку заявника слід вжити з метою реального виконання рішення суду та усунення причин, які можуть вплинути на його виконання, крім того позивач вважає, що з огляду на вище наведене та його доводів і дій відповідача, повязаність заходів забезпечення з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову слід вжити вказані заходи забезпечення позову.

Статтею 151 ЦПК України визначено зміст і форма заяви пор забезпечення позову, а також, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з вище зазначеного заявником не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, що зазначено у заяві (накладення арешту на майно, що належить відповідачу); не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; у заяві заявник зазначає, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, але на підтвердження не надає відповідних доказів, крім того слід зазначити, що з розміру заявлених позовних вимог та майна, щодо якого необхідно вжити заходи забезпечення позову не вбачається, що вони є співмірними; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, також у заявах не було вказано інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності, відповідача, однак ч. 1 ст. 157 ЦПК України передбачено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом, також у заяві не було не вказано пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним вказану заяву повернути, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. 151, ч. 9 ст. 153, ч. 2 ст. 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 і приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, стягнення витрат.

Ухвала набрала законної сили 18 травня 2018 року.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя