Справа № 148/781/18
Провадження №2/148/491/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 травня 2018 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Грох Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Тульчинської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Тульчинської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що їм на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло, яке було видане 16.12.1993 виконавчим комітетом Тульчинської міської ради на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

В даний час вони мають намір розпорядитися належною їм квартирою. З цією метою вони звернулися до Тульчинської державної нотаріальної контори, де їм повідомили, що на вказану квартиру було накладено арешт. Вказаний арешт було накладено Тульчинською державною нотаріальною конторою 04.11.1997, реєстраційний номер 5304536, підстава обтяження: не вказано, 2-262, Тульчинський районний народний суд, об'єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1, власник ОСОБА_4.

Коли вони звернулися до нотаріальної контори для роз'яснення, то їм повідомили про відсутність будь-яких матеріалів в зв'язку з закінченням терміну зберігання. Єдине, що було знайдено, то це рішення Тульчинського районного суду за 1997 рік про стягнення з нього ОСОБА_1 заборгованості за оплату телефонного зв'язку, але номер даної справи -2-271 не співпадає з номером обтяження - 2-262.

Державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф. їм було відмовлено в знятті арешту на квартиру.

Вони вважають наявність арешту на належну їм квартиру незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Так, згідно письмового повідомлення Тульчинського районного відділу ДВС №21 від 23.02.2018 жодних стягнень не проводилось і виконавчих проваджень немає. Тим більше, що накладення арешту та заборони в 1997 році було здійснено відносно зовсім іншої особи -ОСОБА_4

Вважають дії Тульчинської державної нотаріальної контори про відмову вчинити дію, а саме зняти заборону, незаконними та такими, що порушують їх конституційні права та свободи. Наявність заборони позбавляє їх можливості в повній мірі реалізовувати права, гарантовані їм Конституцією України, в тому числі по розпорядженню належними їм об'єктами власності, безперешкодно виїзжати за межі України до інших держав.

Їм достовірно відомо, що в даний час ніяких стягнень з них не проводиться, судових рішень чи рішень інших органів про стягнення з них коштів також не існує, боржниками вони не є. Будь-яких документів про їх боргові зобов'язання не існує, що підтверджує той факт, що ніяких боргових зобов'язань ні перед ким в дійсності немає. А тому накладення заборони являється незаконним.

Так як наявність обмежень порушує їх права і свободи, тому вони за захистом змушені звернутися до суду з даним позовом. Просять скасувати арешт, реєстраційний номер 5304536, зареєстрований 16.07.2007 11:00:13 за №5304536 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницька область, Тульчинський район, місто Тульчин, вул.Леніна, 47, (04335) 2-35-30, підстава обтяження: не вказано, 2-262, Тульчинський районний народний суд, об'єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1, власник ОСОБА_4, додаткові дані: архівний номер: 19039441VINNITSA2, Архівна дата: 17.01.2000, Дата виникнення: 04.11.1998, № реєстра:42, внутр.№4101Е03222F1422Е782F.

Представник позивачів в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести без участі позивачів та його участі, позовні вимоги просить задовольнити, судові витрати залишити за позивачами.

Відповідач - представник Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв'язку неявкою всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачам на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло від 16.12.1993 (а.с.27), копією рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради народних депутатів №268 від 15.12.1993 (а.с.26), копією свідоцтва про народження від 09.11.1989 серія НОМЕР_2 (а.с.25), копією свідоцтва про шлюб від 19.11.2016 серія НОМЕР_3 (а.с.24), згідно яких вбачається, що дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_3 було ОСОБА_3, копією свідоцтва про укладення шлюбу від 20.09.1990 серія НОМЕР_4 (а.с.22), копією свідоцтва про шлюб від 22.04.2008 серія НОМЕР_5 (а.с.21), копією свідоцтва про розірванню шлюбу від 20.05.2009 серія НОМЕР_6 (а.с.23), згідно яких вбачається, що позивач ОСОБА_2 двічі реєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_2, а згодом на ОСОБА_2.

04.11.1997 Тульчинською державною нотаріальною конторою було накладено арешт на невизначене майно за адресою: АДРЕСА_2, власником якого є ОСОБА_4, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 21.02.2018 (а.с.16).

Відповідно до повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори від 27.02.2018 №146/01-16 (а.с.17), Тульчинською державною нотаріальною конторою на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт (архівний запис), реєстраційний номер 5304536, дата виникнення 04.11.1997, № реєстра:42, внутр.№4101Е03222F1422Е782F, архівний номер: 19039441VINNITSA2, архівна дата: 17.01.2000, підстава обтяження: не вказано, 2-262, Тульчинський районний народний суд, об'єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1, власник ОСОБА_4. Також повідомлено, що зняти заборону немає можливості у зв'язку з відсутністю підстав для її зняття, запропоновано звернутися до суду.

Як вбачається з копії рішення Тульчинського районного суду від 1997 року у справі 2-271 (а.с.19), з ОСОБА_1 на користь районного відділу електрозв'язку "Тульчинрайтелеком" було стягнуто 146,51 грн. заборгованості.

Разом з тим, згідно копії довідки, виданої Тульчинським районним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 13.02.2018 № 24 (а.с.18) вбачається, що на виконанні Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області не має виконавчих документів про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь фізичних і юридичних осіб та держави.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Наявність обтяження на належне позивачам майно не позбавляє їх права володіння ним. Разом з тим, його наявність, порушує право власності позивачів, зокрема, право щодо розпорядження цим майном.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивачі позбавлені можливості належним чином розпоряджатися своїм правом власності, підстави для збереження обтяжень, накладених відповідачем на це майно відсутні, представник відповідача у визначений судом строк відзиву не надала, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачами, згідно заяви представника позивачів, залишити за ними.

На підставі викладеного, керуючись п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, ст.ст. 15, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 76-81, 141, ч.1 ст. 206, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Тульчинської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт, реєстраційний номер 5304536, зареєстрований 16.07.2007 11:00:13 за №5304536 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницька область, Тульчинський район, місто Тульчин, вул.Леніна, 47, (04335) 2-35-30, підстава обтяження : не вказано, 2-262, Тульчинський районний народний суд, об'єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1, власник ОСОБА_4, додаткові дані: архівний номер : 19039441VINNITSA2, Архівна дата: 17.01.2000, Дата виникнення: 04.11.1998, № реєстра:42, внутр.№4101Е03222F1422Е782F.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: