ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року

м.Суми

Справа №592/9709/17

Провадження № 22-ц/788/583/18

Апеляційний суд Сумської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Біляєвої О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Кононенко О.Ю., Криворотенка В.І.,

за участю секретаря судового засідання Новікової А.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_3, на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми в складі судді Князєва В.Б. від 09 лютого 2018 року, ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки розміром 0,0505 га, яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Позов мотивовано тим, що вона є власником ? частки домоволодіння № 19 по вул. Новолепехівська м. Суми на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2011 року. Земельна ділянка площею 0,0505 га, на якій розташоване домоволодіння, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд належить ОСОБА_2 на підставі рішення Сумської міської ради від 24.09.2003 року №569-МР.

Посилаючись на те, що відповідно до ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України у зв'язку з набуттям права власності на частку домоволодіння до неї переходить право на земельну ділянку, позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою суду першої інстанції від 19 вересня 2017 року забезпечено позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням земельної ділянки.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову.

Рішення мотивовано тим, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних і достатніх доказів на підтвердження набуття нею у встановленому порядку права власності на 1/2 частку домоволодіння, розташованого на спірній земельній ділянці, а тому підстави для визнання за нею права власності на ? частку земельної ділянки відсутні.

У березні 2018 року ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, звернулась до Апеляційного суду Сумської області з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати судове рішення з підстав порушення судом норм процесуального і матеріального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час ухвалення рішення суд першої інстанції не урахував ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2011 року про визнання мирової угоди, за умовами якої позивач набула право власності на ? частку домоволодіння АДРЕСА_1; а також правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 11 лютого 2015 року у справі №6-2цс15, щодо застосування частини четвертої статті 120 ЗК України (ас. 46-47).

Відповідач у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу не подав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, у судове засідання не з'явився.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд установив, що набрала законної сили ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2011 року про визнання мирової угоди у справі № 1806/2-1184/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За умовами мирової угоди:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складу якої входить: житловий будинок А-І: частина житлової кімнати (1-6) площею 9,15 кв. м; житлові кімнати (1-4) площею 7,7 кв. м та (1-5) площею 12,6 кв. м; сіни ІІ площею 6 кв. м, - відповідно до поверхового плану (план поверхів) технічного паспорту Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та надвірні господарські будівлі та споруди: гараж літера «З», сарай «в», сарай «В», згідно з планом присадибної ділянки (дільниці) технічного паспорту Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Виділити у натурі у власність ОСОБА_2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складу якої входить житловий будинок А-І: частина житлової кімнати (1-6) площею 11,45 кв. м; житлову кімнату (1-7) площею 10,8 кв. м; коридор-столову (1-3) площею 7,2 кв. м; тамбур І площею 1,3 кв. м - відповідно до поверхового плану (план поверхів) технічного паспорту Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та надвірні господарські будівлі та споруди: кухню літера «Б», прибудову «б», погріб «п/г», сарай «Е», згідно з планом присадибної ділянки (дільниці) технічного паспорту Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Земельну ділянку, на якій розташовано домоволодіння, яка необхідна для обслуговування будинку, залишити у загальному користуванні співвласників домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Колонку (підвід води до житлового будинку) залишити у загальному користуванні співвласників домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 надає безстроковий та безвідкличний дозвіл ОСОБА_2 на безоплатне користування гаражем літера «З», а саме: ставити (зберігати) автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить йому на праві власності.

ОСОБА_2 надає ОСОБА_1 безстроковий та безвідкличний дозвіл на узаконення самочинного будівництва на ім'я ОСОБА_1, а саме: прибудову А2 площею 14,2 кв. м; прибудову а3 площею 5,9 кв. м, а також реєстрацію за нею права власності на вказане самочинно збудоване нерухоме майно.

Автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_2; дачний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, -залишаються у власності ОСОБА_2

ОСОБА_2 зобов'язується не пізніше ніж у місячний строк з дня набрання законної сили ухвалою суду про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, передати у власність у встановленій законом формі ? частку земельної ділянки, загальною площею 0,0505 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Витрати з оформлення відповідного правочину щодо передачі у власність ОСОБА_1 від ОСОБА_2 ? частки земельної ділянки, загальною площею 0,0505 га, розподіляються порівну між сторонами.

Вирішено питання судових витрат.

Провадження у справі закрити (ас. 9-10).

Ухвалою цього ж суду від 25 листопада 2011 року роз'яснено вищевказану ухвалу:

ОСОБА_2 на праві власності належить ? частка домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та виділити у натурі у його власність ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складу якої входить житловий будинок А-І: частина житлової кімнати (1-6) площею 11,45 кв. м; житлову кімнату (1-7) площею 10,8 кв. м; коридор-столову (1-3) площею 7,2 кв. м; тамбур І площею 1,3 кв. м - відповідно до поверхового плану (план поверхів) технічного паспорту Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та надвірні господарські будівлі та споруди: кухню літера «Б», прибудову «б», погріб «п/г», сарай «Е», згідно з планом присадибної ділянки (дільниці) технічного паспорту Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно ОСОБА_1 визнана судом власником ? частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та їй виділено у натурі у власність ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складу якої входить: житловий будинок А-І: частина житлової кімнати (1-6) площею 9,15 кв. м; житлові кімнати (1-4) площею 7,7 кв. м та (1-5) площею 12,6 кв. м; сіни ІІ площею 6 кв. м, - відповідно до поверхового плану (план поверхів) технічного паспорту Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та надвірні господарські будівлі та споруди: гараж літера «З», сарай «в», сарай «В», згідно з планом присадибної ділянки (дільниці) технічного паспорту Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Новолепеховська, 1 (ас. 11).

Суд також установив, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0505 га, розташована за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 19, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія СМ №136628, виданий 13 листопада 2003 року (ас. 8).

Відповідно до вимог частини першої статті 377 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічні приписи закріплені у частині першій статті 120 ЗК України.

Отже, перехід до особи права власності, права користування на земельну ділянку, на якій розміщені житловий будинок, будівля або споруда, на підставі наведених норм можливий лише за умови набуття права власності на це нерухоме майно.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами другою, третьою статті 1225 ЦК України передбачено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом.

При визначенні моменту набуття права власності слід ураховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), у редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення (ст. 2).

Право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації (ч. 3 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону).

Таким чином, на об'єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК виникає в момент державної реєстрації (ст. 182 ЦК). Право власності на майно у випадку прийняття спадщини виникає з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК), а на нерухоме майно - з моменту державної реєстрації цього майна (ст. 1299 ЦК, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Слід мати на увазі, що судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Установивши, що відповідач ОСОБА_2 є власником спірної земельної ділянки на підставі рішення Сумської міської ради від 24 вересня 2003 року; право власності позивача ОСОБА_1 на ? частку домоволодіння, розташованого на спірній земельній ділянці, в установленому порядку не зареєстроване і не підтверджується правовстановлюючими документами; суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2011 року про визнання мирової угоди не є правовстановлюючим документом, а є лише підставою для проведення державної реєстрації права власності, яке виникає з моменту такої реєстрації.

Поданими суду апеляційної інстанції додатковими доказами підтверджується, що 28 липня 2011 року Сумське міське бюро технічної інвентаризації, компетенцією якого станом на 2011 рік було проведення державної реєстрації прав, відмовило позивачеві у державній реєстрації прав на нерухоме майно (ас. 75).

Згідно з поясненнями ОСОБА_1, відмова Сумського міського бюро технічної інвентаризації нею не оскаржена в установленому порядку.

Відтак право власності на частку домоволодіння у позивача не виникло, а тому до неї не переходить право власності на земельну ділянку, на якій вона розміщена, відповідно до частини першої статті 377 ЦК України, частини першої статті 120 ЗК України, які суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог. Правова позиція Верховного Суду України щодо застосування статті 120 ЗК України, викладена у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, стосується поділу земельної ділянки між співвласниками будинку, які в установленому законом порядку набули право власності на нерухоме майно. Разом з тим, право власності ОСОБА_1 на домоволодіння, розташоване на спірній земельній ділянці, правовстановлюючими документами не підтверджено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Ураховуючи, що суд першої інстанції ухвалив оскаржене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_3, залишити без задоволення, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді: О.Ю.Кононенко

В.І.Криворотенко