справа № 208/2340/18
№ провадження 2/208/1761/18
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

При секретарі Корнієнко К.Є.,

розглянув у підготовчому судовому засіданні у м. Камянське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу», -

в с т а н о в и в:

26.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою «про розірвання шлюбу», якою просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.09.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №555.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з березня 2018 року вони із відповідачем за обоюдною згодою припинили спільне проживання, ведення спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місцем постійного проживання якого є місце проживання матері ОСОБА_1. Спору щодо місця проживання дитини не має. Також не має майнового спору. Питання щодо утримання дитини вирішено між сторонами самостійно.

Позивачка подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, справу розглянути за її відсутності, термін на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу прохала залишити прізвище «Наріжна».

Відповідач подав до суду заяву про визнання позовний вимог у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності, термін для примирення не надавати.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1999 року, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії І-КИ №091213, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №555 (а.с. 7).

Дошлюбним прізвищем позивачки ОСОБА_1, є Пилипко (а.с. 7).

Сторони від шлюбу мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено сторонами та свідоцтвом про народження серії І-КИ № 188242, виданого 21.01.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №38 (а.с.5).

Як встановлено судом, місцем постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є місце проживання матері ОСОБА_1, що підтверджено сторонами та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 12.09.2017 року (а.с.8).

Сторони спору про місце проживання дитини не мають.

Як встановлено, сторони з березня 2018 року припинили подружні стосунки та спільне проживання, не ведуть спільного господарства, втратили почуття поваги та любові один до одного, прийшли до обоюдної згоди що перебування у зареєстрованому шлюбі шкодить їх інтересам та інтересах їх дитини, а тому зберегти шлюб не є можливим.

Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Як вбачається із встановлених обставин спору, примирення між сторонами не є доцільним.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Як встановлено судом, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку.

На підставі ст.112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які визнані відповідачем у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Заява позивачки про залишення шлюбного прізвища після розірвання шлюбу, узгоджується із вимогами ст. 113 СК України, а тому також підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо понесених позивачем витрат на оплату судового збору, суд виходить із вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, якими визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що при зверненні із позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривень, а відповідачем визнано позовні вимоги, то 302,40 гривень підлягає поверненню позивачці з державного бюджету, з підстав ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», 1,3,24,104-105,112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст.2,4,13, 81-82, 89,142,200,206, 263-268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу», - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18.09.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №555, - розірвати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.113 СК України, після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «Наріжна».

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, за квитанцією 1/95 від 25.04.2018 року, стягнув з Державного бюджету України на її користь - 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 115 СК України, розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Суддя Івченко Т. П.