справа № 274/867/18
провадження № 2/0274/1312/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.05.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 03.11.2011 року на загальну суму 78896,88 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що всупереч умов укладеного між Публічним акціонерним товариством «ПРИВАТБАНК» (далі Банк/позивач) та ОСОБА_1 кредитного договору від 03.11.2011 року (далі Кредитний договір), остання своїх зобов'язань по Кредитному договору належним чином не виконувала. У зв'язку з чим, станом на 31.12.2017 року, у відповідача перед Банком виникла заборгованість по кредиту, що складає 78896,88 грн., яку остання не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення осіб.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, спрямувала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнала частково, не визнає штрафні санкції.

Справу суд розглядає у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами ст. ст. 274-279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н від 03.11.2011 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.

Договір складає: анкета-заява та Умови і правила надання банківських послуг (а.с. 9-10).

При укладенні Кредитного договору відповідач була повідомлена про умови кредитування в Банку. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов'язувалася повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісії, а у разі порушення своїх договірних зобовязань - додаткові проценти та штраф. Відповідач власним підписом підтвердила, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг складає укладений між нею та Банком договір.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За несвоєчасність виконання зобов'язань Тарифами передбачено сплату пені, штрафів.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.

Доказів щодо недотримання банком порядку зміни Тарифів суду не надано.

Пунктом 2.1.1.12.11 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у разі невиконання боржником своїх боргових зобов'язань.

Відповідач погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, частково здійснювала погашення кредиту.

Однак, в порушення умов Кредитного договору своїх договірних зобов'язань належним чином не виконувала, у зв'язку з чим за даними обліку позивача станом на 31.12.2017 року у ОСОБА_1 перед Банком виникла заборгованість, яка становить 78896,88 та складається з: заборгованість за кредитом - 2005,94 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 67968,45 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4689,31 грн. (а.с. 7,8)

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг позивач просить також стягнути з відповідачки : 500 грн. штраф (фіксована частина) та 3733,18 грн. штраф (відсоткова складова.) .

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно з Умовами і правилами надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Отже, нарахування Банком за кредитним договором № б/н від 03.11.2011 укладеним між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 пені за порушення строків погашення заборгованості, і штрафів за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором на строк понад 30 днів, є фактично подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 4233,18 грн.

В іншій частині позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який складається з заяви позивача, "Умов та правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою" та "Тарифів Банку" і є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання Кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.

Як встановлено судом, позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а остання, в свою чергу, не повернула своєчасно кредитні кошти, не сплатила відсотки за їх використання та інші платежі і станом на день звернення банку до суду з позовом, існує заборгованість за Кредитним договором. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, процентами за користування кредитом, а також пенею є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1667,46 грн. ( 74663,70 х 1762,00 : 78896,88).

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 258 259, 265, 268, 279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 525, 526, 530, 549-552, 610-612, 625, 627-629, 1054-1056-1 Цивільного кодексу України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_2), на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» ( м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 листопада 2011 року на загальну суму 74663,70 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 20058,94 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 67968,45 грн., 4689,31 грн. заборгованості по пені та комісії, а також судові витрати в розмірі 1667,46 гривень, які перерахувати на р/р № 3111, , МФО № 305299.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: Т. М. Вдовиченко