Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/538/14 Головуючий у 1 інстанції Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/778/6/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „БМ Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ПАТ „БМ Банк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначало, що 24.06.2008 року між ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є АТ „БМ Банк, та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №17/18/240608, відповідно до умов якого, Банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 136 000 доларів США, зі сплатою 15% річних, строком до 23.06.2031 року.

В забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором, 24.06.2008 року між ТОВ „БМ Банк та ОСОБА_4, було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона зобовязалась відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 боргових зобовязань за кредитним договором.

Банком виконані всі зобовязання за кредитним договором. Однак ОСОБА_3 не належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом, у звязку з чим виникла заборгованість, станом на 09.12.2013 року, у загальному розмірі 149 955,98 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 198 598,15 грн.

В ході судового розгляду, ПАТ «БМ Банк» збільшило позовні вимоги, та просило суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 27.01.2015 року, становить 175 228,95 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 27.01.2015 року становить 2 770 370,58 грн.) і складається з строкової заборгованості по тілу кредиту в розмірі 128 542,15 доларів США, простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3424,53 доларів США, простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 20 397,13 доларів США, донарахованих процентів в розмірі 16 280,43 доларів США, пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ за період з 24.06.2008 року по 26.01.2015 року у розмірі 6584,71 доларів США., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн.

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з уточненою заявою, відповідно до якої станом на 28.09.2015 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 173 593,29 дол. США, що станом на 28.09.2015 року складає 3 752 390 грн. 99 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ„БМ Банк заборгованість за кредитним договором в розмірі 173 593 долара США 29 центів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ „БМ Банк витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ „БМ Банк витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Стягнути з ПАТ «БМ Банк» на його користь судовий збір у сумі 4 019,40 грн.

В обґрунтування апеляційної зазначив, що суд стягнув з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в доларах США, без визначення еквівалента цієї суми в національній валюті України гривнях, що є порушенням вимог ст.. 533 ЦК України.

Суд першої інстанції безпідставно ухвалив рішення, про задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 172 593 долара США 29 центів, оскільки Банк навіть не направив ОСОБА_4 письмову вимогу із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, на які вона зобовязана була перерахувати вказані кошти, що прямо передбачено п.6 договору поруки, у звязку з чим встановлений п.7 договору поруки 10 денний строк на сплату ОСОБА_4 Банку суми боргу не розпочав свій перебіг.

ПАТ «БМ Банк» надало свої заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що вимоги апеляційної скарги є незаконними та необґрунтованими, в задоволенні апеляційної скарги має бути відмолено в повному обсязі. Зазначає, що вимога до Відповідача була заявлена Банком в строк, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, з чим погоджується судова колегія з наступних підстав.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що 24.06.2008 року між ТОВ „БМ Банк, правонаступником якого є АТ „БМ Банк та відповідачем, ОСОБА_3, було укладено кредитний договір №17/18/240608, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу, ОСОБА_3, кредитні кошти у розмірі 136 000 доларів США, зі сплатою 15% річних, на придбання нерухомості, на строк до 23.06.2031 року.

В забезпечення повернення кредитних коштів за Кредитним договором, 24.06.2008 року між ТОВ „БМ Банк та відповідачем, ОСОБА_4, було укладено договір поруки №17/18/240608/S-1, відповідно до умов якого, відповідач, ОСОБА_4, зобовязалась відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником, ОСОБА_3, боргових зобовязань за кредитним договором №17/18/240608 від 24.06.2008 року у повному обсязі, а саме: за повернення кредиту, у розмірі 136 000 доларів США, сплату відсотків за користування ним у розмірі 15% річних, сплату комісій, неустойки, а також відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3, не належним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашає кредит та відсотки за користування кредитом, у звязку з чим утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 131 966,68 доларів США, та заборгованість по відсотках в розмірі 36 677,56 доларів США, яку обґрунтовано стягнуто судом першої інстанції з відповідачів.

Частково стягуючи позовні вимоги про стягнення пені за період з 24.06.2008 року по 26.01.2015 року, у розмірі 6584,71 доларів США, суд першої інстанції правильно керувався ч. 2 ст. 258 ЦК України, згідно якої до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що станом на 28.09.2015 року, заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем за кредитним договором, з урахуванням пені за один рік, становить 173 593 доларів США 29 центів (що за офіційним курсом НБУ станом на 28.09.2015 року становить 3 752 390,99 грн.) і складається з заборгованості по кредиту в розмірі 131 966,68 доларів США, заборгованості по відсотках в розмірі 36 677,56 доларів США, пені за період з 27.01.2014 року по 26.01.2015 4949,05 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п.п. 5.1.4, 9.3, 9.4 банк має право у разі порушення позичальником графіку погашення кредиту, невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені кредитним договором.

Згідно п. 8.1 кредитного договору, при порушенні стоків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами, позичальник додатково сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тім же обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя, оскільки ОСОБА_4 не направлялася вимога про погашення боргу є необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 559 Цивільного Кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 12 договору поруки від 24.06.2008 року, укладеному між ТОВ „БМ Банк і ОСОБА_4 визначено, що договір діє до повного виконання боржником або поручителем зобовязань по кредитному договору.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 року №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин. Згідно п. 24 постанови умова договору про дію поруки до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Згідно умов кредитного договору від 24.06.2008 року, укладеного між ТОВ „БМ Банк і ОСОБА_3 основне зобовязання з повернення кредиту повинно бути виконано боржником в строк до 23.06.2031 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що строк виконання основного зобовязання у повному обсязі 23.06.2031, тому дія договору поруки не припинена.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо обовязку кредитора повідомити поручителя про несплату боргу позичальником, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 7 договору поруки поручитель зобовязаний сплатити кредитору суму боргу не пізніше 10 календарних днів після отримання повідомлення про невиконання боржником зобовязань за кредитним договором.

Згідно п. 13 договору поруки кредитор вправі на свій розсуд звертатись з вимогою про виконання зобовязань за кредитним договором як до боржника так і до поручителя.

Дослідивши та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, проаналізувавши спірні правовідносини, суд першої інстанції правильно встановив, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів солідарно в розмірі 173 593 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення становить 3 991 556,72 грн.

З огляду на наведене вбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги повністю повторюють зміст її позовної заяви, були предметом дослідження суду першої інстанції, який дав їм належну оцінку у своєму рішенні, і повторної перевірки ці доводи не потребують.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2015 року

у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: