АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 659/649/17 Головуючий у І інстанції Разгуляєва О.В.
Номер провадження 22-ц/791/506/18 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Пузанової Л.В.,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської областіу складі судді Разгуляєвої О.В. від 17 січня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом з посиланням на те, що на підставі договору від 06 грудня 2007 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7000 гривень під 22,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з підписанням заяви відповідачка погодилася на укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, свої зобов'язання за кредитним договором вона не виконала, станом на 31 липня 2017 року заборгованість відповідачки становить 76624,26 гривні, яка складається із 5566,64 гривні заборгованості за кредитом, 70757,62 гривні заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 300 гривень заборгованості по сплаті пені та комісії, рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 27 лютого 2015 року з відповідачки на користь позивача вже було стягнуто заборгованість за цим договором станом на 30 листопада 2014 року у розмірі 12426,31 гривні, з врахуванням цього рішення в остаточних вимогах у позові поставлено питання про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 31 липня 2017 року у розмірі 69553,13 гривні, яка складається з 66002,98 гривні заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 250 гривень штрафу у фіксованій частині та 3300,15 гривні штрафу у процентній складовій.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської областівід 17 січня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 06 грудня 2007 року у розмірі 58694,96 гривні, яка складається із 55144,81 гривні заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 250 гривень штрафу у фіксованій частині та 3300,15 гривні штрафу у процентній складовій, у відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 1350,24 гривні, у задоволенні решти вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог з відшкодуванням витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги 2400 гривень.

В обґрунтування скарги покликалася на те, що позивачем не доведено підписання та узгодження з відповідачкою умов доданих до позову, суд прийшов до помилкового висновку про те, що умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, оскільки саме ці умови та правила були чинними під час укладення договору відповідно до наказу від 24 травня 2005 року № С-89, він суперечить ст. ст. 202, 203, 626 ЦК України, позивачем не було додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови відповідачка як позичальник розуміла, підписуючи заяву позичальника, жодна заява не може вважатися договором в розумінні цивільного законодавства, зміст зводиться до бажання відповідачки на отримання кредиту та/чи кредитної карти, що не може вважитись обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору, позивач звернувся з вказаним позовом з порушенням встановлених ст. ст. 257, 258 ЦК України строків позовної давності, у задоволенні позову повинно бути відмовлено у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України, з доданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачкою було здійснено 12 червня 2014 року, автоматичне погашення боргу внаслідок примусового виконання рішення суду від 27 лютого 2015 року в період з січня 2015 року по травень 2017 року не свідчить про визнання відповідачкою боргу та не може бути підставою для переривання строку позовної давності, позивач посилається на те, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання з 06 грудня 2007 року, при цьому відповідачка здійснила останній платіж 12 червня 2014 року, з позовом щодо стягнення відсотків та штрафу позивач звернувся лише у вересні 2017 року, тобто з пропуском строку загальної та спеціальної позовної давності.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представники сторін свої позиції підтримали, після оголошення перерви для надання розрахунку заборгованості за кредитним договором, яка виникла після ухвалення рішення у іншій справі про стягнення боргу за цим же кредитним договором до реального його виконання до суду не з'явилися з причин, які колегія суддів не знайшла поважними, відповідних розрахунків не надали.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Питання вказаних у позові договірних правовідносин між сторонами та відповідальності відповідачки за порушення умов договору вже було предметом розгляду Нижньосірогозького районного суду Херсонської області, рішенням якого від 27 лютого 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 06 грудня 2007 року станом на 30 листопада 2014 року у розмірі 12426,31 гривні, які складали 5566,64 гривні заборгованості за кредитом, 4754,64 заборгованості по процентам, 1275,31 заборгованості з комісії, 250 гривень штрафу у фіксованій частині та 579,82 гривні штрафу у процентній складовій, отже доводи апеляційної скарги, які суперечать висновкам чинного рішення суду у даних правовідносинах, не можуть бути прийняті до уваги.

Після ухвалення вказаного вище рішення суду до моменту його виконання в частині повернення боргу за кредитом відповідачка продовжувала користуватися кредитними коштами банку до реального їх повернення, тому позивач має право у відповідності до положень договору та ст. ст. 526, 611, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України на отримання процентів за користування ними та стягнення неустойки за порушення даного зобов'язання іншою стороною, при цьому встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності за вимогами у даній справі не сплив, разом з тим колегія суддів не може погодитися з розрахунком зазначеної позивачем до стягнення та частково задоволеної судом першої інстанції заборгованості з такого розсуду.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 27 лютого 2015 року ухвалено стягнути заборгованість відповідачки за договором у послідовності, заявленій до стягнення, а саме боргу за кредитом, процентів та неустойки, зазначене рішення суду відповідно до довідки Нижньосірогозької центральної районної лікарні виконувалося шляхом утримання із заробітної плати відповідачки щомісячних платежів у період з вересня 2015 року по травень 2017 року, за даними довідки борг за кредитом був погашений у червні 2016 року, отже з липня 2016 року проценти за користування кредитними коштами нараховані позивачем без законних підстав, позов є належним до задоволення в частині стягнення процентів за користування кредитом за період з грудня 2014 року по червень 2016 року включно за процентними ставками, зазначеними позивачем у розрахунку до уточненої позовної заяви, з врахуванням щомісячних сум погашення з вересня 2015 року по червень 2016 року, відповідно підлягає до стягнення 2734,1 гривні заборгованості по процентам, штраф 250 гривень у фіксованій частині та 136,7 гривень у процентній складовій, всього 3120,8 гривні, також підлягають відшкодуванню витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволеної частини вимог, з позивача на користь відповідачки слід стягнути витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини її вимог.

За приведених обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції була допущена помилка при встановленні обставин щодо розміру заборгованості відповідачки перед позивачем по сплаті процентів до моменту реального виконання рішення суду у іншій справі про стягнення боргу за кредитом, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду у відповідних частинах змінити з відшкодуванням судових витрат відповідачці.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської областівід 17 січня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 06 грудня 2007 року змінити, зменшити суму стягнення з 58694,96 гривні до 3120,8 гривні, яку складають 2734,1 гривні заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 250 гривень штрафу у фіксованій частині та 136,7 гривні штрафу у процентній складовій, суму стягнення у відшкодування витрат по сплаті судового збору зменшити з 1350,24 гривні до 72 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 2272,8 гривні у відшкодування витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Пузанова