Номер провадження: 22-ц/785/445/18
Номер справи місцевого суду: 495/472/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Виконавчий комітет Білгород - Дністровської міської ради Одеської області

третя особа: ОСОБА_3

за зустрічним позовом:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року в складі судді Боярського О. О.,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_4, він фактично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки зареєстрований та проживає у квартирі, яка входить до складу спадкового майна, виконує всі обовязки, які покладаються на власників квартир та житлових будинків. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності у порядку спадкування на квартиру № АДРЕСА_1 та гараж № 17 по вул. Франка, 30а у м. Білгород-Дністровському Одеської області, які належали ОСОБА_4, померлому 05 травня 2014 року.

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона в встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно не має змоги, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що входить до складу спадщини. ОСОБА_2 не подавав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та не є особою, яка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем всього майна, що входить до складу спадщини, яка залишилася після смерті її батька ОСОБА_4

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності у порядку спадкування на вищезазначену квартиру та гараж.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право власності за кожним по Ѕ частини квартири № АДРЕСА_1 та по Ѕ частини за кожним гаражу № 17 по вул. Франка, 30а у м. Білгород-Дністровському Одеської області.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду ОСОБА_2 до касаційної інстанції оскаржене не було.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Білгород-Дністровська міська рада Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову в повному обсязі скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі її позовні вимоги. Доводи скарги полягають в помилковості висновків, що ОСОБА_2 належними доказами підтвердив факт прийняття спадщини після смерті батька та в строки, встановлені законодавством подав до нотаріальної кантори письмову заяву про прийняття спадщини після померлого 05 травня 2014 року батька; суд не встановив у чому саме полягає порушення прав позивача як спадкоємця з боку зазначеного ним відповідача та які правовідносини між ними виникли.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 05 травня 2014 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано Слободзейським районним відділом РАГСу Придністровської Молдавської республіки.

До смерті ОСОБА_4 проживав у Придністровській Молдавській республіці у м. Слободзея.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на території України у вигляді нерухомого майна, а саме: квартири № АДРЕСА_2 та гаража за цією ж адресою.

За життя ОСОБА_4 заповіту не склав, спадкування щодо майна померлого здійснюється за законом.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дошлюбне прізвище останньої ОСОБА_2.

Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою Одеської області 10 жовтня 2014 року на підставі заяви ОСОБА_3 заведено спадкову справу. В заяві про прийняття спадщини за законом ОСОБА_3 зазначила, що до складу спадщини входять вказані вище квартира та гараж. В заяві ОСОБА_5 зазначила, що право на спадкування за законом в першу чергу має також її брат ОСОБА_2

Листом державного нотаріуса ОСОБА_6 від 12 серпня 2015 року ОСОБА_3 повідомлено про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину у звязку з тим, що нею не надані оригінали правовстановлюючих документів

До матеріалів справи приєднана заява ОСОБА_2 від 03 жовтня 2014 року про прийняття спадщини після смерті батька, яка посвідчена приватним нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7

Задовольняючи частково позовну заяву ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що інший спадкоємець ОСОБА_2 своєчасно прийняв спадщину, а тому вона може претендувати на майно лише в Ѕ частці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про унеможливлення задовольнити позов ОСОБА_3 шляхом визнання права власності на це майно без врахування прав іншого спадкоємця.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 своєчасно не прийняв спадщину, проте таке спростовується його заявою від 03.10.2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Білгород Дністровського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 (а.с.104,т.1).

Порядок прийняття спадщини визначений Главою 87 ЦК України .

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу.

За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Так, ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Матеріалами справи підтверджено, що спадкодавець проживав в Республіці Молдова і разом із ним ОСОБА_2 не проживав (а.с.68,93), а тому протягом 6 місяців мав подати заяву про прийняття спадщини.

При цьому нерухоме майно знаходиться на території України м.Білгород -Дністровський Одеської області, тому заява могла бути подана в Україні.

Відповідно до п.1 глави 1 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон) та іншими актами законодавства України.

За змістом ст.1 Закону України «Про нотаріат» документи, оформлені державними і приватними нотаріусами, мають однакову юридичну силу.

Згідно до п.6.1. Порядку нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить закону і які не мають характеру правочинів та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини.

Згідно п.2.1 - 2.9 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту.

У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Спадкова справа підлягає обов'язковій реєстрації у книзі обліку і реєстрації спадкових справ, Алфавітній книзі обліку спадкових справ та у Спадковому реєстрі.

При встановленні факту одночасного відкриття декількох спадкових справ (наприклад, за місцем проживання спадкодавця і за місцезнаходженням спадкового майна), спадкові справи, відкриті з порушенням вимог статті 1221 Цивільного кодексу України, повинні бути передані за належністю нотаріусу, до компетенції якого входить ведення цієї спадкової справи.

У справах нотаріуса, який передає спадкову справу за належністю, залишається на зберіганні копія спадкової справи з примірником супровідного листа та повідомленням оператора поштового зв'язку, а у разі передачі спадкової справи кур'єром - відмітка нотаріуса про одержання спадкової справи у Розносній книзі для місцевої кореспонденції.

Нотаріус, який одержав спадкову справу, що була направлена йому за належністю, реєструє її згідно з цим Порядком.

Якщо таким нотаріусом уже було заведено спадкову справу до майна зазначеного спадкодавця, то при одержанні спадкової справи від іншого нотаріуса він реєструє її у Журналі реєстрації вхідних документів і підшиває до основної спадкової справи.

Згідно до п. 3.23. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Вбачається, що на час подання заяви ОСОБА_2 спадкової справи за заявою іншого спадкоємця заведено не було, оскільки заява ОСОБА_3 була подана пізніше.

Зміст заяви, поданої приватному нотаріусу, свідчить про те, що ОСОБА_4 особисто з"явився та подав її.

При цьому правове значення має волевиявлення спадкоємця на прийняття спадщини, про яке повідомлено протягом 6 місяців. Зважаючи на такі правила та фактичні обставини щодо подання протягом 6 місяців заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 приватному нотаріусу Білгород Дністровського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7, встановленим слід вважати факт прийняття ним спадщини.

Не заведення спадкової справи за його заявою в силу вищевикладених вимог закону та Порядку вчинення нотаріальних дій щодо можливості вчинювати нотаріальні дії будь яким нотаріусом на території України, за винятком обмежень, до яких прийняття заяви про прийняття спадщини і засвідчення справжності підпису на ній не відносяться, не впливає на обсяг його прав як спадкоємця, оскільки до обовязку нотаріуса у такому випадку належить завести спадкову справу або передати її іншому нотаріусу, а не виконання цього не змінює волевиявлення спадкоємця щодо прийняття спадщини.

Таким чином, в зазначеній частині доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на такі обставини судом вірно визнано право власності за ОСОБА_3 на Ѕ частину майна через наявність іншого спадкоємця.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року скасоване рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину спадкового майна, і в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, рішення не оскаржене ОСОБА_2

Разом із тим рішення апеляційного суду в частині висновків про пропуск ОСОБА_2 строку прийняття спадщини ухвалою ВССУ визнано незаконним, і справу передано на новий апеляційний розгляд, не оскарження рішення апеляційного суду в касаційному порядку не змінює фактичних обставин, справа переглядається апеляційним судом, виходячи з обставин станом на час вирішення судом першої інстанції.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 не спростовує висновків суду першої інстанції, тому не підлягає задоволенню, а рішення в частині задоволення її позову шляхом визнання прав на 1/2 частину майна підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину майна в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: