Справа № 310/8840/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2018 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді…. ОСОБА_1,

при секретарі…………..ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» на постанову державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про повернення виконавчого документа стягувачеві, боржник ОСОБА_4 -

В с т а н о в и в :

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 13 липня 2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ухвалено рішення № 310/8840/14-ц, відповідно до якого з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №170И/08/м від 13.05.2008р. у розмірі 291531,43 грн. та судові витрати у розмірі 2915,31 грн.. Виконавчий лист № 310/8840/14-ц від 22.02.2017р., виданий Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 2915,31 грн. представником банку було направлено до Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. 06 лютого 2018 року головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», яка була направлена їм 12.02.2018р. без повідомлення про вручення та отримана ними 16.02.2018р.. ПАТ «ВіЕйБі Банк» не погоджується із зазначеною постановою, оскільки державним виконавцем не використано всіх своїх прав для виконання рішення суду, тобто виконавчі дії не проведені належним чином, поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника. В оскаржуваній постанові зазначено, що за боржником транспортні засоби не зареєстровані, інформація про відкриті рахунки боржника відсутня, за боржником зареєстрована квартира за адресою: м.Макіївка, вул.Токарева, 4/38, перевірити майновий стан боржника за адресою мешкання неможливо у звязку з реєстрацією боржника на не підконтрольній території України. При цьому заходи, які були здійснені державним виконавцем в процесі виконання цього виконавчого листа у постанові про повернення виконавчого документа не вказано. Вважають, що державним виконавцем всупереч вимогам

Закону України «Про виконавче провадження» вжито не всіх виконавчих дій з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. Крім того повідомили, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», на підставі цих рішень було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5. Просила суд визнати дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ЄДРВП № 55024504 неправомірними, скасувати цю постанову та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження ЄДРВП № 55024504 з примусового виконання виконавчого листа № 310/8840/14-ц від 22.02.2017р., виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 2915,31 грн.

Представник заявника ОСОБА_8 (довіреність №121 від 19.03.2018р.) - у судове засідання не зявилася, просила скаргу розглянути без її участі, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Головний державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 та представник цього відділу ДВС у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду були були неодноразово повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Боржник ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до переконання, що скарга підлягає задоволенню виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.

Так, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 липня 2015 року по справі № 310/8840/14-ц з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором №170И/08/м від 13.05.2008р. у розмірі 291531,43 грн., а також судові витрати у розмірі 2915,31 грн.. Рішення набрало чинності 04.08.2015р. та звернуто до виконання (а.с.164-168, 176).

06 лютого 2018 року головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документа № 310/8840/14-ц від 22.02.2017р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» судових витрат у розмірі 2915,31 грн. на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.221). Копія даної постанови отримана стягувачем 16.02.2018р. (а.с.223).

Відповідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і

органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1, п. 1 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом другим частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу в разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Частиною другою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачеві якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Державний виконавець також посилається в постанові на розпорядження КМУ №1085-р від 07.11.2014, згідно з яким виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території України не проводяться.

В оскаржуваній постанові державний виконавець вказує на те, що ним були здійснені всі можливі виконавчі дії з виконання цього виконавчого листа, зокрема, запит про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів, про зареєстровану за ним квартиру у м.Макіївка, вул.Токарева, 38/4, накладено арешт на все його майно, з ДФС та ПФУ витребувана інформація про відсутність рахунків, про місце роботи ПАТ «Донецький завод гірничорятувальної апаратури».

Проте, державним виконавцем не отримана інформація з Міністерства соціальної політики України щодо взяття на облік боржника як внутрішньо переміщеної особи.

Крім того, державним виконавцем не спростовано доводи скаржника про не направлення в ході примусового виконання запитів до Бюро технічної інвентаризації щодо наявності зареєстрованого за боржником до 2013 року нерухомого майна, до Державного комітету Земельного кадастру про наявність зареєстрованого до 2013 року земельних ділянок та паїв, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

За таких обставин суд вважає, що державний виконавець не вжив усіх заходів примусового виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», тому скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 18, 447-451, 453 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Визнати неправомірною та скасувати постанову ВП № 55024504 від 06.02.2018р. головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 про повернення стягувачеві виконавчого листа № 310/8840/14-ц від 22.02.2017р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» судових витрат у сумі 2915,31 грн.

Зобовязати головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 310/8840/14-ц від 22.02.2017р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» судових витрат у сумі 2915,31 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1