Справа № 466/515/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Борис У.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ЛКП «Балатон- 409», Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, приведення квартири у попередній стан ,-

в с т а н о в и в:

23.01.18р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою , в якій просить ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача не чинити йому перешкод в користуванні квартирою № 44 по вул. Мазепи, 11б в м. Львові та привести таку у попередній стан.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вищевказана квартира належить йому та відповідачу на праві спільної часткової власності, а саме йому належить 1/3 частка, а відповідачу 2/3. Рішенням суду від 04.02.2009р., яке набрало законної сили , встановлено порядок користування спірною квартирою. Зокрема, йому виділено в користування кімнату площею 11,8 кв.м., а кухню та комунальні вигоди залишено в спільному користуванні. Однак в жовтні 2017 року він дізнався, що відповідач ОСОБА_2 самовільно, без будь-яких дозволів районної адміністрації та згоди його, як співвласника майна , здійснив перепланування квартири : пересунув стіни у коридорі, ліквідував стіну між туалетом і ванною, переставив водопровідні труби, тощо. Внаслідок таких дій відповідача суттєво зменшилась площа коридору загального користування, площа приміщення санвузла, натомість збільшилась площа кімнати, що перебуває в користуванні відповідача.

Позивач, як співвласник квартири жодного дозволу для перепланування квартири не давав. При цьому на даний час в житловому приміщенні не завершені ремонтні роботи, квартира втратила товарний вигляд, внаслідок чого суттєво зменшена її ціна для подальшої реалізації.

У звязку з наведеним змушений звернутись до суду із заявленими вимогами.

Ухвалою судді від 24.01.18р. відкрито провадження у справі.

20.02.18р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію мотивує тим, що дійсно, в жовтні 2017 р. у спірній квартирі ним проведені ремонтні роботи, замінено криві стіни, старі комунікаційні мережі, встановлено нові вікна, тощо. Зазначає, що позивач ОСОБА_1 не живе в квартирі з 1992 року, жодних витрат по квартирі не несе. Після ухвалення рішення суду від 04.02.09р. про встановлення порядку користування квартирою, яким позивача вселено в дане помешкання та виділено кімнату пл. 11,8 кв. м., залишивши кухню та комунальні вигоди у спільному користуванні, останній в квартирі не проживає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просив суд в задоволенні такого відмовити за безпідставністю .

Представник третьої особи Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради ОСОБА_3 вказала, що при вирішенні даного спору покладається на розсуду суду. В подальшому в судове засідання не з»явилась, хоча була повідомлена про дату судового розгляду.

Представник третьої особи ЛКП Балатон-409 в судове засідання не зявився. На вимогу суду, ЛКП представлено акт обстеження квартири № 44 на вул. Мазепи, 11»б» у м. Львові.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить квартира № 44 на вул. Г.Мазепи 11 «Б» у м. Львові. ОСОБА_1 належить 1/3 частка квартири, а ОСОБА_2 2/3 частки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04.02.2009р. встановлено порядок користування даною квартирою, а саме ОСОБА_1 виділено в користування кімнату площею 11,8 кв.м., а кухню та комунальні вигоди залишено в спільному користуванні. Також ОСОБА_2 зобовязано не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спірною квартирою та вселеного останнього у спірне житло .

Рішення суду набрало законної сили, а згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, частинами 1, 2 ст. 18 ЦПК встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 без погодження з позивачем, як співвласником, проводить перепланування квартири, в результаті чого змінена площа кімнат, комунальних вигод, розташування підключення до загально будинкових комунікацій. При цьому у визначений законом спосіб відповідачем не отримано дозвіл районної адміністрації на виконання вказаних робіт.

Даний факт стверджується технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1. Так, згідно плану помешкання чітко вбачається зменшення площі коридору, санвузла та збільшення площі кімнати, що перебуває в користуванні відповідача порівняно із попереднім планом до перепланування.

Крім того, в процесі розгляду судом було зобовязано представників ЛКП «Балатон 409» обстежити квартиру № 44 на вул. Мазепи, 11 «б» у м. Львові на предмет проведених там перепланувань та змін у підключенні до загально - будинкових комунікацій.

Так, згідно наданого акту ЛКП Балатон-409 від 14.05.18р., у спірній квартирі дійсно проведено перепланування, а саме: ширину загального коридору зменшено за рахунок заміни стіни цегляної кладки на газоблоки; вказаною стіною замуровано дверний прохід до житлової кімнати площею 8,3 кв.м. та зменшено розмір санвузла та об»єднано туалет з ванною кімнатою. Площ переобладнаних квартир не виведено, так як обмірів квартир не проведено, тому що не було надано доступу; змін у підключенні до загально-будинкових інженерних мереж не виявлено. Зі слів позивача, під паркетом прокладено водопровід до санвузла.

Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Крім того, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 (у редакції постанови від 24.01.06 р. № 45), передбачено, зокрема п.4, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Таким чином, за рахунок проведених перепланувань, відповідач ОСОБА_2 суттєво зменшив площу коридору, санвузла, що перебували у спільному користуванні співвласників квартири згідно вищевказаного судового рішення. При цьому площа кімнат, що перебувають в його користуванні за рахунок цього збільшилась.

У відповідності до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Загальні положення про захист права власності закріплено в Главі 29 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вказане свідчить про те, що дії відповідача обмежують позивача в праві користування належною йому 1/3 часткою спірної квартири.

Між тим, як на підставу своїх заперечень, відповідач посилається на те, що між ним та позивачем склались неприязні стосунки, останній в квартирі тривалий час не проживає, тому він вирішив провести ремонтні роботи, що на його думку створило належні та комфортні умови для проживання в помешканні.

Проте відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування тої позиції, що ним дійсно проводилось перепланування квартири, внаслідок чого були порушені права позивача ОСОБА_1, що виявилось у зменшенні належної йому площі користування.

А згідно ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зважаючи на викладене, те що відповідач здійснив перепланування квартири, співвласником якої також являється позивач, порушивши тим самим права останнього, за відсутності доказів про протилежне, суд приходить до висновку, що позовє обґрунтованим та підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,13,81,82,141,223,263-265,268 ст. ст. 3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 373, 376, 386, 391 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити .

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою № 44 на вул. Мазепи, 11 «б» у м. Львові та привести квартиру у попередній стан, відповідно до технічного паспорту ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 23.11.17 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2 «б» кв. 44.

Учасники мають право оскаржити рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з отримання його копії безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_4