Єдиний унікальний номер 239/610/17 Номер провадження 22-ц/775/747/2018
Головуючий у 1 інстанції Грідяєва М.В.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ситника Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу № 239/610/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, Новогродівський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2018 року (суддя Грідяєва М.В. ), ухваленого в приміщенні Новогродівського міського суду Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що відповідач є матір'ю малолітнього - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є її онуком та проживає в її родині. Відповідач перебувала під соціальним супроводом Новогродівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з причин низького батьківського потенціалу, ведення нездорового способу життя, недостатнього рівня соціально - побутових навичок. З липня 2016 року остання злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання малолітнього ОСОБА_3, не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги на його виховання не надає. Просила суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 1994 року народження стосовно ОСОБА_3, 2015 року народження.

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2018 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, Новогродівський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, відмовлено. ОСОБА_2 попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання сина ОСОБА_3 а саме: приймати участь у його вихованні, розвитку, утриманні, харчуванні, медичному догляду та спілкуванні. Покладено на орган опіки та піклування міської ради за місцем мешкання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_3

З зазначеним рішення суду не погодилась позивачка , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції у повній мірі не з'ясував всі обставини справи, не надав належної правової оцінки всім обставинам справи, висновку суду не відповідають дійсності. Судом не надано належної оцінки свідченням свідків ОСОБА_4 ,ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п.1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Позивачка та її представник в судовому засідання доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Селидівської міської ради доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник третьої особи - Новогродівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Позивачем рішення суду оскаржується лише в частині відмови в задоволені її позовних вимог, тому в іншій частині апеляційний судом не перевіряється.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи відповідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_6 та ОСОБА_2(дошлюбне прізвище ОСОБА_2) зареєстрували шлюб 13.12.2014 року, актовий запис №78. Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2. Згідно довідки Гірницької міської ради №185 від 30.05.2017 року, ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, склад її сім'ї: чоловік ОСОБА_8, 1969 року народження, син ОСОБА_6, 1990 року народження, мешкає без реєстрації, тимчасово в АТО, син ОСОБА_9, 1994 року народження, мешкає без реєстрації, син ОСОБА_8, 1998 року народження, мешкає без реєстрації, онук ОСОБА_3, 2015 року народження, мешкає без реєстрації. Згідно висновку органу опіки та піклування Селидівської міської ради ОСОБА_2, має малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9. ОСОБА_2 з 27.10.2016 року по 12.05.2017 року перебувала під соціальним супроводом Новогродівського МЦСССДМ з причини низького батьківського потенціалу, ведення нездорового способу життя, недостатнього рівня соціально-побутових навичок. Знята з супровіду в зв'язку зі зміною місця мешкання. З липня 2016 року ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання малолітнього ОСОБА_3, не цікавиться його здоров'ям та долею, не утримує його. Батько ОСОБА_6 з 28.03.2017 року приймає участь в антитерористичній операції. З березня 2017 року хлопчика виховує його бабуся ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, де створено всі належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітнього ОСОБА_3. Вважають доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, оскільки відповідач

здійснює позитивні зміни у поведінки та житті, а саме: під час соціального супроводу, зробила в квартирі ремонт, умови проживання в квартири відповідають санітарно-гігієнічним нормам, належним чином доглядає інших своїх дітей, тобто виконує щодо них обов'язки по їх вихованню, бажає виховувати сина.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до вимог ст.150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про стан їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно із ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи зі змісту п. 2 ч.1 ст.164 СК України особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшли правильного висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Мати дитини бажає піклуватися про сина, проти позбавлення батьківських прав заперечує, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не піклується про дитину, матеріальної допомоги на її утримання не надає, безпідставні, оскільки судом не встановлено винної поведінки відповідачки: вона бажає піклуватися про сина, вживає всі заходи для спілкування з дитиною, для її виховання..

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не врахували висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, не є підставою для скасування законного й справедливого рішення суду, оскільки в силу частини шостої статті 19 СК України суд правомірно не погодились з таким висновком і в інтересах дитини вирішили спір.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

За вказаних обставин доводи позивача про неналежну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивач не надала.

Вимогами ч.1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О. Дундар

О.І.Корчиста

Повний текст судового рішення виготовлено 17 травня 2018 року.

Головуючий: О.О.Тимченко