Справа №402/215/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

"14" травня 2018 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді -Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання -Кашнікова І.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м.Благовіщенське Кіровоградської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 простягнення додаткових витрат на лікування дитини,

В С Т А Н О В И В:

до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 посилаючись на те, що 26 жовтня 1996 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, а згодом розірвали згідно рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області 08.02.2001 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ульяновського районного суду від 8 лютого 2001 року з ОСОБА_2 стягнено аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів на утримання двох доньок до їх повноліття.

Згідно медичного висновку на дитину (підлітка) інваліда з дитинства в віці до 16 років №29 від 4.11.2013 року ОСОБА_4 встановлено діагноз - 1-образний сколіоз грудинно-поперекового відділу хребта 111 ст. зі значним порушенням функцій опорно-руховоого апарату.

З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісієї з 02.01.2018 року серії 12ААА №612979 вбачається, що ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності з дитинства, з ураженням опорно-рухового апарату, безтерміново.

12.09.2017 року у зв"язку із погіршенням стану здоров"я дитини позивач ОСОБА_1 звернулась до Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит", де у консультаційному висновку спеціаліста №294 встановлений ОСОБА_4 діагноз S- образний сколіоз 111 ст. зі значними порушеннями функцій опорно-рухового апарату і органів грудної клітини.

У період з 19.10.2017 року по 29.11.2017 року ОСОБА_4 перебувала на лікуванні в Національній дитячі спеціалізованій лікарні "Охмадит", де їй було проведено хірургічну операцію по корекції хребта. За вказаний період позивач ОСОБА_1 на лікування доньки ОСОБА_4 витратила кошти в сумі 30 262 грн. 11 коп. з них : рахунок-фактура №775 від 20 листопада 2017 року на суму 4000 грн., рахунок-фактура №Е-0002649 від 14 листопада 2017 р. на суму 3240 грн. 83 коп., рахунок-фактура №1168 від 14 листопада 2017 року на суму 2765 грн., та загальна сума витрачених коштів по чеках за придбані інші ліки та медикаменти складає 4148 грн. 21 коп. Окрім того загальна сума витрачених коштів на проїзд до лікарні м.Києва та проживання складає 3500 грн. Оплата лікарям за проведення хірургічної операції ОСОБА_4 складає 10000 грн.

У період 17.02.2018 року по 27.02.2018 року ОСОБА_4 знаходилась на лікуванні в хірургічному відділенні Благовіщенської ЦРЛ з діагнозом: гострий правосторонній піелонефрит. За вказаний період загальна сума витрачених коштів по чекам на придбання ліків складає 2608 грн. 07 коп.

Проте, позивач, подаючи позов, зазначає, що відповідач, як батько дитини, згідно чинного сімейного законодавства зобов"язаний, також, приймати участь у додаткових витратах на дитину, а саме щодо оздоровлення дитини, лікування (обстеження) але допомоги на лікування доньки відповідач не надає.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2018 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Сторони, враховуючи ухвалу суду від 10 квітня 2018 року, скористались своїм процесуальним правом та надали суду відзив, відповідь на відзив.

Позивач в судове засідання не з"явилась, направила до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з розглядом справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з"явився про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, причину своєї неявки суду не повідомив.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши подані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії І-ОЛ №033827, сторони по справі є її батьком та матірю (а.с.5).

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із матірю ОСОБА_1 за адресою: вул.Яблунева, 10 с.Шамраєве Благовіщенського району Кіровоградської області, та знаходиться на її утриманні, що ні ким не оспорюється ( зв. а.с.6).

З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісієї з 02.01.2018 року серії 12ААА №612979 вбачається, що ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності з дитинства, з ураженням опорно-рухового апарату- безтерміново (а.с.9).

Як вбачається із виписки №9118 медичної картки амбулаторного хворого виданої Національною дитячою спеціалізованою лікарнею "ОХМАДЕТ" ОСОБА_4 у період з 19 жовтня 2017 року по 29 листопада 2017 року перебувала на лікуванні в відділенні ортопедії і травматології, де їй було проведено оперецію по корекції хребта (а.с.14 та зв. а.с.14).

У період з 17 лютого по 27 лютого 2018 року ОСОБА_4 знаходилась на лікування в хірургічному відділенні Благовіщенської ЦРЛ, що також підтверджується виписним епікризом (а.с.15). На лікування доньки позивачем ОСОБА_1 були здійснені витрати в розмірі 16 762 грн. 11 коп. Також позивачем було оплачено витрати на оплату операції доньки 10000 грн., витрат на проїзд до лікарні м.Києва та проживання в розмірі 3500 грн.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Документальними доказами позивачкою підтверджено наступні витрати на лікування доньки ОСОБА_4 в Національній дитячій спеціалізованій лікарні "Охмадит" у період з 19 жовтня 2018 року по 29 листопада 2018 року, де була проведена операція по корекції хребта в розмірі 14 154 грн. 04 коп. ( а.с.12-13, а.с14, а.с. 15 зв., а.с. 16, зв. а.с 16, а.с.17). Лікування ОСОБА_4 в хірургічному відділенні Благовіщенської районної центральної лікарні з діагнозом - гострий правосторонній піелонефрит у період з 17.02.2018 року по 27.02.2018 рок, витрачені кошти на придбання ліків в розмірі 2608 грн. 07 коп. (зв. а.с.15, а.с.16).

Витрати позивача ОСОБА_1 на оплату хірургічної операції доньки ОСОБА_4 в розмірі 10000 грн., проїзд до лікарні м.Києва та проживання в розмірі 3500 грн. - позивачем документально не підтверджено.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно правового висновку ВСУ у справі № 6-1489 цс 17 визначено, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України - Мати, батько мають рівні правата обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі міжсобою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо віддитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Положенням ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов"язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Аналізуючи обставини, зазначені відповідачем ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву, суд звертає увагу на те, що він має постійне місце роботи та джерело прибутку ( а.с.34-35). Відповідачем надано до суду копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 Ніколь Русланівни, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка знаходиться на його утриманні (а.с. 35), інших доказів про те, що у відповідача є інші утриманці не надано.

З урахуванням викладеної позиції відповідача та враховуючи правову позицію ВСУ у справі № 6-1489 цс 17, суд дійшов висновку, що матеріальне становище відповідача та повідомлені ним обставини, свідчать про фактичну можливість відшкодування ним позивачу ОСОБА_1 матері спільної доньки, половини вартості понесених нею додаткових витрат на лікування доньки ОСОБА_4 в розмірі 8 381 грн. 05 коп.

Суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо невідповідності квитанцій на придбання ліків та послуг та призначеннями лікарів, оскільки вони спростовуються дослідженими виписками із медичних установ наданими позивачем.

Враховуючи викладене вище, стан здоров"я дитини, що потребує додаткових витрат повязаних з обстеженнями та відповідним лікуванням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача половини додаткових витрат понесених позивачем на лікування дитини є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 76-83, 264-265, 280-284 ЦПК України, ст..ст. 141, 150, 180-185 СК України, Конвенція про права дитини від 20.11.1989

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, інд.код НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 половину вартості додаткових витрат на лікування доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 8 381 грн. 05 коп.

В іншій частина позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, інд.код НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6 судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ульяновський районний суд Кіровоградської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. XII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя: ОСОБА_5