АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6261/16-ц 22-ц/774/750/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 216/6261/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Гладиш К.І.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2017 року, яке постановлено суддею Бикановим І.Р. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про захист прав споживачів, розірвання договору на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 05.03.2008 р. між ним та ОСОБА_2 було укладеного договір оренди квартири № АДРЕСА_1, для використанні її під офіс. Згідно п.7 договору оренди орендодавець має право один раз в квартал здійснювати перевірку порядку використання орендарем квартири і стан орендованих приміщень (перевірки саме квартири, а не нежитлового приміщення).

26.06.2008 р. ОСОБА_2 в порушення п.7 договору оренди подав заяву про переведення жилого приміщення в нежитлове приміщення вищевказаної квартири, що передбачає виконання певних дій, а саме: перепланування приміщень, оформлення проектної документації та перепланування і погодження її в установленому порядку, отримання дозволів на виконання робіт з перепланування та переобладнання, в разі зміни цільового призначення приміщення, звернення до виконкому міської ради для внесення змін у рішення виконкому міської ради, у місячний строк укласти договори з житлово-комунальними підприємствами на постачання комунальних послуг. Всі вищевказані дії виконані не були, квартира не була переведена в нежитлове приміщення. Договір з відповідачем про надання послуг як для нежитлового приміщення до 2011 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари не укладався, так як якість наданих послуг відповідачем була дуже низька. Він неодноразово звертався до відповідача з заявами-претензіями про невідповідність послуг якості, про що складалися акти, після чого адміністрація відповідача почала його шантажувати, з приводу звернення до них з претензіями, коли договір з ними не укладений. 23.05.2011 р. допускаючи помилку під тиском відповідача і з його підказки, він погодився на укладення договору № 3028 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари, зі строком дії договору з 25.08.2008 р. по 25.08.2011 р. та з подальшою його пролонгацією, також він вказав, що квартира фактично не використовується під офіс, надав документи на квартиру, які не підтверджували, що квартира переведена в нежитловий фонд і вимоги, передбачені рішенням Криворізької міської ради ним не виконанні. Відповідач зобов'язав його укласти договір, який фактично вчинено без створення правових наслідків, так як умови договору не були виконанні до його укладення.

Уточнивши позовні вимоги позивач просив суд визнати договір № 3028 від 23.05.2011 р. на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари таким, що укладений під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах - недійсним, та розірвати його.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення його позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що квартира № АДРЕСА_1, не була переведена в нежитлове приміщення, на підтвердження чого позивач надав належні та допустимі докази. Договір з відповідачем про надання послуг як для нежитлового приміщення до 2011 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари не укладався, так як якість наданих послуг відповідачем була дуже низька. Натомість, відповідач продовжував нараховувати за надані послуги як для нежитлового приміщення, що значно дорожче ніж послуги на житловий фонд.

Зауважує, що 23.05.2011 р., допускаючи помилку під тиском відповідача і з його підказки, він погодився на укладення договору № 3028 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари, зі строком дії договору з 25.08.2008 р. по 25.08.2011 р. та з подальшою його пролонгацією на вкрай невигідних для себе умовах.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» - ОСОБА_4, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що квартира № АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.1999 р., який зареєстровано в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 23.06.1999 року (а.с.12.)

За договором оренди від 05.03.2008 р. ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 вищевказану квартиру для розміщення в ній приміщення під офіс (а.с.14-15)

Рішенням Виконкому Криворізької міської ради від 09.07.2008 р. № 534 переведено жилі приміщення у нежилі, серед яких квартира № АДРЕСА_1.

Пунктом 4.3. власників приміщень зобов'язано у місячний термін укласти договори з житлово-комунальними підприємствами на постачання комунальних послуг, утримання жилих будинків і прибудинкових територій (а.с.27).

23.05.2011 р. між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» було укладено договір № 3028 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари. Договір діє з 25.08.2008 р. по 25.08.2013 р. і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від договору. Договір скріплений підписами та печатками сторін - відповідача та позивача, як фізичної особи-підприємця. (а.с.16-18).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про захист прав споживачів, розірвання договору на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі не доведено обставин, на які він посилається, як на підстави задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суд першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, ст.ст. 13,43,81 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Як на підставу задоволення позовних вимог про визнання договору № 3028 від 23.05.2011 р. на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари недійсним позивач посилався на те, що вказаний договір є таким, що укладений під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах, крім того позивач посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 розі не була переведена в нежитловий фонд.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, позивачем по справі належними та допустимими доказами не підтверджено, що договір № 3028 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 23.05.2011 р. було укладено між ним та відповідачем по справі під впливом тяжкої обставини.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовного того, що позивачем по справі не доведено обставин, на які він посилається як на підстави задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що квартира № АДРЕСА_1, не була переведена в нежитлове приміщення, на підтвердження чого позивач позивач надав належні та допустимі докази колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки як вбачається із матеріалів справи, рішенням Виконкому Криворізької міської ради від 09.07.2008 р. № 534 переведено жилі приміщення у нежилі, серед яких квартира № АДРЕСА_1.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скраги про те, що договір з відповідачем про надання послуг як для нежитлового приміщення до 2011 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари не укладався, так як якість наданих послуг відповідачем була дуже низька. Натомість, відповідач продовжував нараховувати за надані послуги як для нежитлового приміщення, що значно дорожче ніж послуги на житловий фонд, оскільки якість надання відповідачем послуг не є предметом даного спору.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що 23.05.2011 р., допускаючи помилку під тиском відповідача і з його підказки, позивач погодився на укладення договору № 3028 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари, зі строком дії договору з 25.08.2008 р. по 25.08.2011 р. та з подальшою його пролонгацією на вкрай невигідних для себе умовах, оскільки позивачем по справі, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, ст.ст.12,81 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, не доведено того, що укладення оспорюваного договору мало місце під тиском відповідача та на вкрай невигідних умовах для позивача.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: