Справа №443/56/18
Провадження №2/443/483/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, третя особа: ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою, якою просять суд ухвалити рішення, яким визначити ОСОБА_2М, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання до Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його бабусі ОСОБА_5, яка померла 30 січня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликаються на те, що 30 січня 2014 року померла бабуся позивача ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить: житловий будинок в с. Межиріччя по вул. Шевченка, 67 Жидачівського району Львівської області; земельна ділянка площею 1,8 умовних кадастрових гектари, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, що належала померлій на підставі сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ «120468/10244 та земельна ділянка площею 2,8 умовних кадастрових гектари, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, яку померла фактично успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_6, хоча юридично своїх прав не оформила. Ще за життя ОСОБА_5 розпорядилась своїми правами на випадок смерті, а саме склала заповіт від 18 листопада 2010 року, згідно якого все належне майно заповіла своїй дочці ОСОБА_4. Проте, остання спадщини після смерті матері не прийняла, на таку не претендує та не заперечує проти прийняття спадщини позивачем, який приходиться їй сином. Відтак, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті бабусі, проте отримав відмову у видачі такого, у звязку з тим, що пропустив піврічний строк для прийняття спадщини. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи у його з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області ОСОБА_8 подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності їх представника, оскільки вони не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_4 подала заяву, в якій просить розгляд проводити без її участі, оскільки позовні вимоги позивача їй є зрозумілими, нею визнаються, тому вона не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 30 січня 2014 року, у віці 88 роки, в с. Межиріччя Жидачівського району Львівської області, померла ОСОБА_5, про що 01 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис №03 та виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Жидачівського району Львівської області, від 01 лютого 2014 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №341602 /а.с. 17/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що до складу спадщини ОСОБА_5 входить: житловий будинок в с. Межиріччя по вул. Шевченка, 67 Жидачівського району Львівської області; земельна ділянка площею 1,8 умовних кадастрових гектари, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, що належала померлій на підставі сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ «120468/10244 та земельна ділянка площею 2,8 умовних кадастрових гектари, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, яку померла фактично успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_6, хоча юридично своїх прав не оформила /а.с. 16, 18, 21/.

З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 18 листопада 2010 року, вбачається, що ОСОБА_5, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що мені буде належати на день моєї смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю своїй дочці ОСОБА_4». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 19-20/.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З поданої через канцелярію суду заяви, вбачається, що ОСОБА_4 відомо про відкриття спадщини після смерті її матері та наявність заповіту в її користь. Проте, поданою заявою остання заявляє що спадщина нею не прийняття та на таку вона не претендує, тому не заперечує проти прийняття спадщини позивачем /а.с. 31/.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що спадкодавець є матірю спадкоємиці за заповітом ОСОБА_4, яка в свою чергу є матірю позивача по справі ОСОБА_2 /а.с. 4-10, 14/.

Відповідно до ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу № 907/02-31 від 31 жовтня 2016 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що позивач пропустив піврічний термін, визначений цивільним законодавством для подання заяви. Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця сплив 01 травня 2014 року.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах:, від 4 листопада2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-497цс17.

Так, вищенаведеними обставинами встановлено, що ОСОБА_5, яка померла 30 січня 2014 року, на випадок своєї смерті розпорядилась належним майном, склавши заповіт, яким спадкоємцем визначила свою дочку ОСОБА_4. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано. Проте, остання спадщини в законодавчо визначений строк не прийняла, на таку не претендує та не заперечує проти прийняття спадщини позивачем по справі, який приходиться їй сином. Останньому про наявність спадкового майна після смерті бабці та небажання матері приймати спадщину стало відомо тільки в 2016 році. Тому, як спадкоємець за законом, він вирішив прийняти в спадщину належне померлій майно. Проте, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, отримав відмову, з причин пропуску піврічного строку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій.

Таким чином, враховуючи відмову нотаріуса у видачу свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску піврічного строку, яка позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід визначити додатковий строк, тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5, оскільки такий ним пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5, яка померла 30 січня 2014 року, в 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко