Справа №519/790/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Южний міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Барановської З.І., секретаря - Слісаренко Г.В.
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини її заробітку (доходу), мотивуючи свої вимоги тим, що до 04.06.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - ОСОБА_4, яка перебуває на його повному утриманні. Відповідно до рішення суду місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 визначено разом з батьком ОСОБА_1 Батько дитини, ОСОБА_1 має можливість забезпечити навчання неповнолітньої ОСОБА_4 за кордоном в Польщі, так як остання має здібності до вивчення іноземних мов. В зв'язку з неможливістю отримати згоду ОСОБА_3 на виїзд неповнолітньої ОСОБА_4 за кордон, позивач вимушений звернутися до суду за захистом інтересів неповнолітньої дитини.
Позивач, представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву до суду не надходили.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що до 04.06.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Южного міського суду Одеської області від 04.06.2014 року (а.с.9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).
Відповідач є матір'ю ОСОБА_4.
Місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 визначено з батьком ОСОБА_1, що підтверджується копією рішення Южного міського суду Одеської області від 26.01.2017 року (а.с.5-8).
Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ч.3, 4 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.
Стаття 155 СК України змістує, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У відповідності до положень ч.2 ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (абз. 8 ч. 2 п. 4 Правил).
Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За таких обставин суд, враховуючи, що надання дозволу ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_4 без згоди та супроводу матері дитини, ОСОБА_3, відповідає виключно охоронюванім законодавством інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_3, є необхідним для повного і гармонійного розвитку її особи, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу матері дитини необхідно задовольнити.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 265, 282, 284, 430 ЦПК України, ст.ст. 150, 154, 155 Сімейного Кодексу України, ст..33 Конституції України, ст..313 ЦК України, ст..3 Закону «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст..3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ст.6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитини», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу матері дитини - задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд за кордон України дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Республікі Польщі, з 01.05.2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу матері дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі батька, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, або у супроводі іншої, уповноваженої батьком особи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська