Справа № 301/1478/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і ОСОБА_1,

за участю секретаря Пилип Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 року в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Греблянської сільської ради Іршавського району та Управління Держгеокадастру в Іршавському районі про скасування рішення, зобовязання учинити дії, повернення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на землю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у червні 2016 р.

Просила:

-визнати незаконним і скасувати рішення 10 сесії Греблянської сільської ради Іршавського району 6 скликання від 29 листопада 2012 р. № 01-02/47 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі, яка належить ОСОБА_3, мешканці с. Гребля,4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»;

-зобовязати управління Держземагентства в Іршавському районі вчинити дії щодо виключення відомостей із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Іршавський район, с. Гребля, 4, кадастровий номер :03:001:0002;

-зобовязати управління Держземагентства в Іршавському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Іршавський район, с. Гребля, 4, кадастровий номер :03:001:0002;

-зобовязати ОСОБА_3 повернути самовільно зайняту нею частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Іршавський район, с. Гребля, 5, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно з державним актом на право власності на землю серії № 005-14027 від 16 жовтня 1997 р.;

-зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкодиМитрак Г.І. в користуванні земельної ділянкою,яка знаходиться за адресою: Іршавський район, с. Гребля, 5, і належить останній на праві приватної власності згідно з державним актом на право власності на землю серії № 005-14027 від 16 жовтня 1997 р.;

-вирішити питання розподілу судових витрат і витрат на правову допомогу.

На обґрунтування позовних вимог указала, що земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також для особистого селянського господарства загальною площею 0,39 га, які розташовані в с. Гребля, №5, Іршавського району, належать на праві власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗК № 005-14027 від 16.10.1997 р. і свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.09.2008 р.

Під час переоформлення права власності на землю та виготовлення технічної документації на землю встановлено, що земельні ділянки позивача використовуються у встановлених межах. Однак, при визначенні кадастрового номера на вказану земельну ділянку було встановлено, що на неї накладається земельна ділянка, що належить ОСОБА_3 та розташована в с. Гребля, №4, Іршавського району. Ця обставина є наслідком того, що ОСОБА_3 самовільно перенесла свою огорожу на земельну ділянку ОСОБА_2, розширивши свою земельну ділянку, а тому під час виготовлення ОСОБА_3 технічної документації на землю неправильно були визначені межі її земельної ділянки, без погодження з суміжним землевласником ОСОБА_2 Внаслідок цього останню фактично позбавлено права власності на частину належної їй земельної ділянки. Незважаючи на непогодження позивачем меж земельної ділянки, Греблянська сільрада такі погодила та рішенням 10 сесії Греблянської сільради 6 скликання від 29.11.2012 року №01-02/47 затвердила ОСОБА_3 також і технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,1477 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

У липні 2013 р. ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом (том №1, а.с.52-54).

Просила:

-зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод у відновленні меж між земельними ділянками сторін, які розташовані в с. Гребля, №4 і №5;

-зобовязати ОСОБА_2 звільнити належну позивачу за зустрічним позовом земельну ділянку, викопати три виноградні кущі, демонтувати фундамент із огорожею, забрати будку для пса, демонтувати бруківку.

На обґрунтування позовних вимог указала, що є власником земельної ділянки, яка розташована в с. Гребля, №4, Іршавського району на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗК №005-14026 від 16.10.1997 р. і свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.2012 р. При переоформленні права власності на земельну ділянку, суміжний землевласник ОСОБА_2 відмовилася погоджувати межу між земельними ділянками, однак така погоджена 29.11.2012 р. рішенням Греблянської сільської ради, яким також затверджено технічну документацію із землеустрою. Державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_4 проведена 28.01.2013 р. Позивачем за первісним позовом на частині земельної ділянки, що належить ОСОБА_3, викладено бруківку, посаджено три кущі винограду, встановлено будку для собаки, поставлено огорожу на фундаменті, з якої дощові води стікають на кочегарку, підтоплюючи її. Відповідач за зустрічним позовом відмовилася звільнити належну ОСОБА_3 земельну ділянку, а тому остання змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Іршавського районного суду від 10.07.2013 р. зустрічний позов ОСОБА_3 обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 (том № 1, а.с.83).

Рішенням Іршавського районного суду від 24 лютого 2015 р. первісний позов задоволено:визнано незаконним і скасовано рішення 10 сесії Греблянської сільської ради Іршавського району 6 скликання від 29 листопада 2012 р. №01-02/47 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі, яка належить ОСОБА_3, мешканці с. Гребля, №4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»; зобовязано управління Держземагентства в Іршавському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що знаходиться у с. Гребля, №4, Іршавського району, кадастровий номер :03:001:0002, та виключити з державного земельного кадастру відомості про вказану земельну ділянку, внесені на підставі технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), шляхом скасування відповідних записів у поземельній книзі; зобовязаноПетрищеМ.Ю. повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки, що знаходиться у с. Гребля, №5, Іршавського району, та належить на праві власності ОСОБА_2 Зобовязано ОСОБА_3. не чинити ОСОБА_2. перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться у с. Гребля, №5, Іршавського району, та належить на праві власності МитракГ.І.У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 114,70 грн. у відшкодування судового збору (том № 3, а.с.64-75).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Іршавського районного суду від 24 лютого 2015 р. скасовано, у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні належною до будинку № 4 у с. Гребля Іршавського району земельною ділянкою у частині, прилеглій до домоволодіння № 4 з боку домоволодіння № 5 у с. Гребля Іршавського району, по лінії, визначеній Технічною документацією із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленою ОСОБА_3 у листопаді 2012 року, починаючи з боку дороги від точки № 1 і до стіни літньої кухні, належної до домоволодіння № 5 у с. Гребля, зобовязавши ОСОБА_2 демонтувати розташований у цій частині земельної ділянки фундамент із огорожею, демонтувати до зазначеної лінії встановлену на земельній ділянці бруківку, звільнити ділянку від двох кущів винограду та перенести будку для пса за визначену вказаною лінією межу на земельну ділянку, належну до домоволодіння № 5 у с. Гребля.

У задоволенні решти зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3: 236,50 грн. у відшкодування судового забору; 11 088 грн. витрат на проведення судової інженерно-технічної експертизи (том №4 а.с.194-211).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 р. (том №5, а.с.74-77) касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 р. залишено без змін.

19 січня 2018 р. ОСОБА_2 подала до апеляційного суду Закарпатської області заяву про перегляд рішення апеляційного суду Закарпатської області віл 21 грудня 2016 р. за нововиявленими обставинами (том №5 а.с.93-100).

Просила скасувати це рішення і прийняти постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Іршавського районного суду від 24 лютого 2015 р. відхилити.

На обґрунтування заяви вказала, що огорожа з плаского шиферу з бетонним фундаментом (цоколем) довжиною близько 6.22 м., яка знаходиться у передній частині між будинковолодіннями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з боку вулиці, позначена №3-4 в інвентаризаційній справі на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Іршавський район, с. Гребля, 5 (надалі спірна огорожа), яка згідно з висновком повторної судової інженерно-технічної експертизи від 15 вересня 2016 р. №3486 є фактичною межею між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до реального землекористування, тобто твердим межовим знаком, у 1989 р. уже була збудована до сформування земельних ділянок сторін.

Указана обставина є істотною для правильного вирішення цивільної справи, що не була встановлена судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення.

У письмовому відзиві на вказану заяву ОСОБА_3 просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про перегляд рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 р. за нововиявленими обставинами, а вказане рішення апеляційної інстанції залишити в силі.

Заява ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Закарпатської області віл 21 грудня 2016 р. за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню із таких мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявленихвідповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Так, ОСОБА_2 як на нововиявлену обставину посилається на те, що огорожа з плаского шиферу з бетонним фундаментом (цоколем) довжиною близько 6.22 м., яка знаходиться у передній частині між будинковолодіннями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є фактичною межею між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, тобто твердим межовим знаком і в 1989 р. уже була збудована до сформування земельних ділянок сторін.

Указує, що ця обставина не була встановлена судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення від 21 грудня 2016 р., оскільки листом КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» від 26 грудня 2017 р. №470 було підтверджено, що спірна огорожа була збудована до 1989 р. задовго до формування земельної ділянкиПетрище М.Ю. (1997 р.). При формуванні земельної ділянки ОСОБА_3 спірна огорожа виступала в якості твердого межового знаку, який визначав межу між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Зазначає, що за таких обставин спірна огорожа не може знаходитися на земельній ділянці ОСОБА_3, а відтак земельна ділянка ОСОБА_2 в цій частині не може накладатися на земельну ділянку ОСОБА_3, як це встановив суд апеляційної інстанції, оскільки на момент зведення спірної огорожі земельна ділянка ОСОБА_3 ще не була сформована.

Такі доводи заявника базуються на помилковому розумінні норм матеріального та процесуального права, перекручуванні обставин і наявних у справі матеріалів.

Нововиявленою обставиною може вважатися та обставина, яка існувала на момент ухвалення рішення, однак із тих чи інших причин не могла бути відома заявнику.

Заявник акцентує увагу на тому, що огорожа з плаского шиферу з бетонним фундаментом була побудована задовго до формування земельних ділянок сторін, у звязку з чим у суду апеляційної інстанції під час ухвалення рішення 21 грудня 2016 р. не було підстав для скасування рішення Іршавського районного суду від 24 лютого 2015 р., відмови в задоволенні первісного позову та часткового задоволення зустрічного позову через те, що земельна ділянка ОСОБА_2 в цій частині не може накладатися на земельну ділянку ОСОБА_3, як це встановив суд апеляційної інстанції, оскільки на момент зведення спірної огорожі земельна ділянка ОСОБА_3 ще не була сформована.

Основною характерною ознакою обставини, яка згідно з положеннями цивільно-процесуального законодавства може вважатися нововиявленою є те, що вона існувала на момент ухвалення рішення, але не була відома стороні по справі.

ОСОБА_2 вказує, що суд апеляційної інстанції не встановив цю обставину, оскільки про неї стало відомо листа КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» від 26 грудня 2017 р. №470.

Апеляційний суд не погоджується із доводами заявника через їх суперечність фактичним обставинам, письмовим доказам та іншим матеріалам справи.

Зокрема, в письмовому запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 на предмет оскарження рішення Іршавського районного суду від 24 лютого 2015 р., ОСОБА_2 також говорить про спірну огорожу з шиферу, яка являється твердим межовим знаком, що розділяє земельні ділянки ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та ніяк не може знаходитися на земельній ділянці ОСОБА_3, оскільки знаходиться там із кінця 1980 р., тобто до визначення меж земельних ділянок сторін (том №3 а.с.121).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 р. (том №4 а.с.194-211) було констатовано, що бетонний фундамент із огорожею з плаского шиферу, два (а не три) кущі винограду, мощення з бруківки влаштоване у передній частині двору (від дороги) двору будинковолодіння № 5 у с. Гребля до будівлі літньої кухні та будка пса знаходяться на частині земельної ділянки, яка у плані входить до площі накладання ділянки №5 у с. Гребля на ділянку №4 у с. Гребля, тобто, знаходяться в межах земельної ділянки, право власності на яку оформлене за ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 р. (том №5, а.с.74-77) указану позицію суду апеляційної інстанції було підтримано.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 на момент ухвалення рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 р. достеменно знала про огорожу з плаского шиферу з бетонним фундаментом, яка була побудована задовго до формування земельних ділянок сторін, оскільки сама ж на це і посилалася у запереченні на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції досліджував указаний факт, а суд касаційної інстанції повністю підтримав висновок суду апеляційної інстанції.

Посилання заявника на лист КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» №470 від 26.12.2017 р. є некоректним, оскільки це вже новий доказ, якого не існувало на момент розгляду справи, а обставини щодо спірної огорожі досліджувалися під час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обставина, на яку посилається заявник як на нововиявлену, існувала на момент ухвалення рішенням апеляційним судом (21 грудня 2016 р.) однак не могла не бути відомою заявнику, оскільки сама ж ОСОБА_2 посилалася на неї у своєму запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 і була предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

У контексті наведеного апеляційний суд із метою забезпечення справедливої рівноваги між інтересами заявника та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства, поваги до принципу «юридичної визначеності», тобто недопущення перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 року, оскільки в контексті п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України вони не є нововиявленими обставинами, які мають істотне значення для справи.

Керуючись ст.ст.260,261,ст.ст.423,429 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Греблянської сільської ради Іршавського району та Управління Держгеокадастру в Іршавському районі про скасування рішення, зобовязання учинити дії, повернення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на землю. 2.Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 року залишити в силі. 3.Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 17 травня 2018 року.

Судді: