Справа № 314/2111/18
Провадження № 6/314/76/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області

в складі головуючого судді Капітонова Є.М.,

секретар судового засідання Якубовська Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ подання державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 про застосування приводу до боржника, -

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області від державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 надійшло подання про застосування приводу до боржника ОСОБА_2.

В обґрунтування подання держаний виконавець посилається на те, що у відділі державної виконавчої служби на виконанні знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №199/6270/16 від 30.01.2018, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів.

Боржник неодноразово викликався до відділу державної виконавчої служби, за викликом виконавця до відділу не зявляється, про причини неявки виконавця не повідомляє.

Дослідивши подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_2, перевіривши обставини доказами, на які покликається заявник, суд приходить до висновку, що у поданні слід відмовити, виходячи із таких міркувань.

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №199/6270/16 від 30.01.2018, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів.

У поданні державний виконавець стверджує, що ним у процесі виконання виконавчого документа здійснено ряд заходів щодо примусового виконання рішення суду, направлялись виклики боржнику до Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області, проте, боржник до державного виконавця не зявився. Крім цього боржник категорично відмовляється від спілкування з державним виконавцем, та реагує на вимоги виконавця.

Як слідує з ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі, якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

За змістом ст. 438 ЦПК України, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

В розумінні ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Доводи державного виконавця суд вважає необґрунтованими та не мотивованими, оскільки жодних доказів, які б підтверджували дійсність належного повідомлення боржника про його виклик до виконавчої служби до суду не надано. Оскільки боржник ОСОБА_2 не отримав виклику до державної виконавчої служби, застосування до нього примусового приводу не відповідатиме визначеним ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Доказів, які свідчили про вжиття державним виконавцем усіх належних заходів щодо повідомлення його про виклик до виконавчої служби, суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_2 таким, що не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності застосування судом до боржника приводу.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_2

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Є. М. Капітонов

21.05.2018