Справа № 450/2279/17 Провадження № 2/450/449/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити справу за позовом ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :
22.08.2017 року позивач звернулася до суду з цивільним позовом військової частини НОМЕР_1 , який в процесі судового розгляду уточнила та просить стягнути з відповідача на її користь суму різниці у заробітку у розмірі 7852, 95 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона працювала з 21 липня 2003 року на посаді лаборанта медичного пункту військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . 18 листопада 2016 року згідно Наказу № 266 позивача було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року визнано незаконним звільнення з посади лаборанта медичного пункту військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 з 18.11.2016 року та присуджено стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12416, 61 грн. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.06.2017 року було змінено рішення в частині стягнення розміру заробітку за час вимушеного прогулу та вирішено стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7810, 61 грн. Станом на 01.03.2017 року позивача не поновлено на посаді, а тому вимушений прогул триває. За період з 01.03.2017 року по 01.08.2017 року позивачем було отримано допомогу по безробіттю в сумі 14 514, 63 грн., отже стягненню підлягає сума 7 852, 95 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2017 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак з`явилася її представник, яка уточненні позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити.

Представник відповідача в судове засідання з`явилася, заперечила щодо задоволення заявлених позовних вимог та просила в задоволені таких відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.02.2018 року, визнано незаконним та скасовано наказ № 266 від 18.11.2016 року по військовій частині НОМЕР_1 с. Липники, Пустомитівського району, Львівської області про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посади лаборанта медичного пункту військової частини НОМЕР_1 с. Липники, Пустомитівського району, Львівської області за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України по скороченню штатів; поновлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді лаборанта медичного пункту військової частини НОМЕР_1 с. Липники, Пустомитівського району Львівської області з 18.11.2016 року; стягнути з військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12416,82 гривень; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 с. Липники, Пустомитівського району Львівської області в доход держави 640,00 грн. судового збору.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу стягнуто за період з 18.11.2016 року по 28.02.2017 року, з розрахунком середньоденного заробітку 219,29 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Представниками сторін в судовому засіданні визнано те, що вищевказане рішення Апеляційним судом Львівської області змінено в частині стягнення суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. В решті рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 року порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення працівника, яке згодом визнано незаконним.

Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно п.8 обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Час вимушеного прогулу позивача становить з 01.03.2017 року по 01.08.2018 року включно. У зазначеному проміжку часу було 102 робочих днів.

Середньоденний заробіток ОСОБА_3 визначений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.02.2017 року.

Відтак, для того, щоб обрахувати середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 необхідно помножити її середньоденний заробіток за два місяці, які передували незаконному звільненню, тобто 219,29 грн., на кількість робочих днів у періоді вимушеного прогулу, тобто на 100 днів, що становить 22 367, 58 грн.

Відповідно до п.32 постанови ПВСУ №9 від 06 листопада 1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи(одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 зареєстрована, як безробітна в Пустомитівському РЦЗ з 30.12.2016 року, сума нарахувань за період з 01.03.2017 року по 31.08.2017 року становить 14 514, 63 грн.

Вказана сума, яку позивач отримала як допомогу по безробіттю, підлягає зарахуванню при визначенні оплати за час вимушеного прогулу, що становить 7852, 95 грн. (22 367, 58 грн. - 14 514, 63 грн.)

На підставі наведеного, беручи до уваги те, що позивача поновлено на роботі рішенням суду, однак на момент звернення до суду таке невиконане, тому позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підставні та знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 259, 263- 268, 354 ЦПК України, ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 року, ст.ст. 232 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 задоволити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 7852 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн. 95 коп. середнього заробітку за час затримки, в період з 01.03.2017 року по 01.08.2017 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 в користь держави 640 грн. судового збору.

На рішення можна подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області через пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

СуддяД. А. Кукса