Номер провадження: 22-ц/785/1181/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: представника позивача МТСБ України ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_5 про відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регрессу.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02 серпня 2014р. о 11.00 годині ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі ОСОБА_6, не вибрала безпечну швидкість руху та не витримала безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався у попутному напрямку, під керуванням ОСОБА_7.

На момент ДТП водій ОСОБА_5 не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/6946825, строк дії якого з 07.06.2014р. по 06.06.2015р..

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, у звязку із чим власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату відшкодування.

Розмір завданих збитків, згідно звіту №305/14, власнику автомобіля НОМЕР_2 склав 35 911,52 грн.. Витрати МТСБУ на встановлення розмірів збитків склали 940 грн..

МТСБУ 21.10.2014р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 11 955,76 гривень.

Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив шкоду, МТСБУ звернулось до суду із вказаним позовом та просило його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності відповідача.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм права.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України, що набрав чинність з 15 грудня 2017 року, зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2014р. о 11.00 год. відповідачка ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_3, на автодорозі ОСОБА_6 17км+800м., не вибрала безпечну швидкість руху та не витримала безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Peugeot»308, державний номерний знак НОМЕР_4, який рухався у попутному напрямку, під керуванням його власника - ОСОБА_7, (а.с.11зв.).

Вина відповідачки ОСОБА_5 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2014р., на підставі якої відповідачка була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.5).

Цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_5 на момент ДТП застрахована не була, тому 05.08.2014р. власник пошкодженого автомобіля «Peugeot»308, державний номерний знак НОМЕР_4, ОСОБА_7 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, додавши до неї усі необхідні документи (а.с. 6 зв.,7-11).

Моторно (транспортне) страхове бюро України є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку та діє на підставі статуту. МТСБУ є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Згідно звіту про встановлення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Peugeot»308, держаний номерний знак НОМЕР_4, ОСОБА_7 №305/14 від 06.09.2014р., розмір матеріальної шкоди, спричиненої останньому склав 50 544,15 грн., а вартість відновлювального ремонту склала 35 911,52 грн. (а.с.15-30). Вказаний звіт сторонами не оскаржувався.

09 грудня 2014 року МТСБУ було винесено наказ №6437 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_7 (а.с.12).

12 грудня 2014 року МТСБУ сплатило ОСОБА_7 у відшкодування шкоди суму в розмірі 11955,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8696 від 12.12.2014р. (а.с.14)

Також, позивачем були понесені витрати на встановлення розміру збитків у розмірі 940,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/24895 від 07.11.2014 року (а.с.14).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент відшкодування шкоди, МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ в межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 вказаного вище Закону, в редакції, яка діяла на момент відшкодування шкоди, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що МТСБУ виплатило власникові пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 11 955,76 грн., тому має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, відповідача ОСОБА_5 у розмірі виплаченого відшкодування, але відповідач відмовляється від сплати страхового відшкодування. Тому права позивача порушені й, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України, позивач має право на захист судом порушеного права шляхом стягнення з відповідача на користь МТСБУ страхового відшкодування. ОСОБА_8 того, МТСБУ понесло та документально підтвердило витрати на встановлення розміру збитків у розмірі 940,00 грн. та сплату судового збору при подачі позовної заяви в сумі 1378,00 грн., які також підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_5 на користь МТСБУ.

Посилання відповідачки ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що заочне рішення суду першої інстанції є незаконним й необґрунтованим, оскільки судом не враховано інформацію, яка міститься в заяві ОСОБА_7 МТСБУ (а.с. 6зв.), про те, що між учасниками ДТП частково проводились взаєморозрахунки, судовою колегією не приймаються до уваги, так як ця інформація не свідчить про часткове погашення відповідачкою ОСОБА_5 шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_7 внаслідок ДТП, й не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

До апеляційної скарги на підтвердження вказаної обставини відповідачка ОСОБА_5 також не надала жодного доказу.

Однак, згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, якщо відповідачка ОСОБА_5 вважає, що частково відшкодувала шкоду, завдану ОСОБА_7 внаслідок ДТП, при наявності відповідних доказів вона може захистити свої права шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2016 року у справі №2407цс15.

Твердження відповідачки ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що заочне рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи є відомості про те, що в ДТП, яке сталося 02.08.2014р., приймало участь три транспортних засоби в наслідок порушення ОСОБА_7 та нею, ОСОБА_5, правил дорожнього руху й водій ОСОБА_7 також був притягнутий до адміністративної відповідальності, не можуть бути прийняти до уваги за таких підстав.

Встановлено, що 02.08.2014р. о 11.00 год. відповідачка ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_3, на автодорозі ОСОБА_6 17км+800м., не вибрала безпечну швидкість руху та не витримала безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Peugeot»308, державний номерний знак НОМЕР_5, яким керував його власник ОСОБА_7, що підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.09.2014р., на підставі якої відповідачка була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.5).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, суд першої інстанції при винесенні рішення не зясовував обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки «Peugeot»308, державний номерний знак НОМЕР_4, й у даному випадку правовідносини, які виникли між іншими учасниками ДТП, не мають правового значення для вирішення цього спору.

Доводи відповідачки ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що заочне рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки суд розглянув справу за її відсутністю, у даному випадку не можуть служити підставою для скасування рішення за таких підстав.

Після зясування інформації Відділу адресно-довідкової ГУ ДМС України в Одеській області від 04 жовтня 2016 року про те, що відповідачка ОСОБА_5 зареєстрована 04 травня 2007 року за адресою: м. Одеса, вул. Терешкова (нині вул. ОСОБА_8), 13, гуртожиток (а.с. 34), ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2016 року було відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду на 01 березня 2015 року (а.с. 35).

06 жовтня 2016 року судом першої інстанції була отримана інформація з Державної фіскальної служби про те, що згідно наданими даними ідентифікувати відповідачку ОСОБА_5 неможливо (а.с. 38).

З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання на 01 листопада 2016 року та 30 листопада 2016 року відповідачка ОСОБА_5 викликалася належним чином, що підтверджується наявними у справі документами (а.с. 40-41, 47), але рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення поверталися до суду за спливом строку зберігання, оскільки відповідачка була зареєстрована у гуртожитку по вул. Терешкової, 13, без зазначення конкретного номеру житлового приміщення, що суттєво утруднювало виклик відповідачки до суду.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_5 на момент ДТП застрахована не була, тому їй природно було відомо, що у даному випадку власник пошкодженого автомобіля «Peugeot»308, державний номерний знак НОМЕР_4, ОСОБА_7 може звернутися до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, але вона не проявила належної зацікавленості в зясуванні наслідків ДТП й протягом двох років не зверталась за інформацією до належних органів про стан вирішення спірних питань.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України, чинного на час розгляду справи, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачка скористалися своїми процесуальними правами на власний розсуд і не зявилася в судове засідання без поважних причин, тому немає підстав вважати, що судом порушені її права на участь в судовому засіданні.

Безпідставними є і доводи відповідачки ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що вона як учасник ДТП не залучалась при складанні звіту про встановлення вартості відновленого ремонту та матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Peugeot» 308, оскільки матеріалами справи підтверджується те, що вона повідомлялась належним чином про прийняття участі у проведенні експертного товарознавчого дослідження, але телеграма їй не була вручена за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової, 13, оскільки у гуртожитку не зазначений номер кімнати (а.с. 29).

Не приймаються до уваги й твердження відповідачки ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з неї витрати на встановлення розміру збитків в сумі 940 грн., оскільки згідно ст. 79 ЦПК України, чинного на час розгляду справи, ці витрати є судовими витратами й стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати на встановлення розміру збитку у розмірі 940,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №1/24895 від 07 листопада 2014 року (а.с.14).

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Отже, суд першої інстанції не в повній мірі та не всебічно з'ясував обставини, які мають істотне значення для справи, не дослідив у судовому засіданні усі докази, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, та не дав їм відповідної правової оцінки, тому судова колегія вважає за необхідне усунути вказані недоліки та дослідивши надані під час апеляційного розгляду докази і давши їм правову оцінку у сукупності з іншими матеріалами справи приходить до висновку про задоволення позову з інших правових підстав та мотивів.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_5 про відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м.Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, р/р 871 в Укрексімбанку м.Києва, МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131) кошти в розмірі понесених витрат в сумі 11 955 (одинадцять тисяч девятсот пятдесят пять) гривень 76 копійок, витрати понесені на встановлення розміру збитку в сумі 940 (девятсот сорок) гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 17 травня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_2

ОСОБА_3