АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 травня 2018 року

м.Харків

справа № 639/5115/17

провадження № 22-ц/790/2453/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2 підприємство «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 лютого 2018 року, постановлене під головуванням судді Гаврилюк С.М., в залі суду в місті Харкові, повний текст судового рішення складено 19 лютого 2018 року -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказувала, що шкода їй завдана з вини відповідача, який повинен був проводити поточний ремонт порогу (сходів). Вважає, що відсутність своєї вини повинно доводити підприємство, тоді як бездіяльність відповідача щодо незабезпечення у торгівельних приміщеннях умови для безпечного перебування і пересування покупців, - свідчить про наявність вини відповідача та є підставою для відшкодування шкоди.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 підприємство «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс» не надало.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заподіяна шкода підлягає стягненню не з орендаря приміщення, а саме з орендодавця, при доведеності його дійсної вини.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 03 липня 2017 року внаслідок падіння зі сходинки на порозі у приміщенні магазину «Десяточка», що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Комсомольське Шосе, буд. 55, ОСОБА_1 отримала травму закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням фрагментів.

03.07.2017року ОСОБА_1 доставлена бригадою швидкої медичної допомоги до приймального відділення КЗОЗ «Харківська обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» із вказаною травмою, у зв'язку з чим була прооперована та знаходилася на стаціонарному відділенні лікарні до 14.07.2017 року (а.с. 15, 45, 47).

Матеріали справи свідчать про те, що на придбання набору імплантів для остеосинтезу плечової кістки ОСОБА_1 витрачено 9 600 грн. (а.с. 16). Крім того, на придбання медичних препаратів для лікування у звязку з падінням та отриманням травми, відповідачкою витрачено 13 840,86 грн. (а.с.18-19).

Як на підставу позовних вимог, позивачка посилається на те, що її падіння на сходах магазину «Десяточка», що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Комсомольське Шосе, буд. 55, є наслідком протиправної бездіяльності відповідача, оскільки при здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_2 підприємство «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс» зобовязане забезпечити у торгівельних приміщеннях умови для безпечного перебування покупців. ОСОБА_1 вважає, що її падіння сталося з вини відповідача, що завдало їй як матеріальної, так і моральної шкоди, позивач наразі знаходиться під диспансерним наглядом фахівців КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 24» (а.с. 46).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_2 підприємство «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс» вказувало, що відповідач є орендарем приміщення магазину, тому вважає, що капітальний ремонт приміщення, переданого у найм, має проводитися орендодавцем.

Матеріали справи містять договір оренди нежитлового приміщення 1-го поверху №1, 4, 7-:-12, в житловому будинку літ. «А-24» по вул. Григорівське Шосе, 55 від 07 червня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 підприємством «Торгівельний будинок «Хліб Сіль Плюс» (орендарем) та ОСОБА_3 (орендодавцем). Умовами вказаного договору сторонами погоджено, що обєкт оренди передається орендарю з метою його використання в господарській діяльності орендаря, у тому числі: для розміщення магазину торгівлі змішаними групами товарів, складування і зберігання товарів, розміщення офісних приміщень магазину та інше.

Пунктами 5.2.5., 5.2.8 Договору оренди передбачено, що орендар зобовязаний дотримуватися правил пожежної безпеки, санітарно-технічних, санітарно-гігієнічних, інших норм і приписів чинного законодавства України і повноважних органів державної влади при здійсненні господарської діяльності з використанням обєкту оренди. Орендар зобовязаний самостійно за власний рахунок здійснювати поточний ремонт обєкту оренди.

Відповідно до п.10 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 833 від 15 червня 2006 року (з наступними змінами), суб'єкти господарювання повинні забезпечити відповідність приміщення (місця) для провадження діяльності у сфері торгівлі і ресторанного господарства необхідним санітарним нормам, а технічного стану приміщення (місця), будівлі та устаткування - вимогам нормативних документів щодо зберігання, виробництва та продажу відповідних товарів, а також охорони праці.

Згідно з п. 4 Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, суб'єкт господарської діяльності зобов'язаний забезпечити стан торговельних приміщень для роздрібного продажу продовольчих товарів відповідно до вимог санітарно-гігієнічних, технологічних, протипожежних норм і правил щодо приймання, зберігання та реалізації харчових продуктів і продовольчої сировини, належного зберігання матеріальних цінностей, створення умов для використання реєстраторів розрахункових операцій.

Таким чином, утримання торгівельного приміщення в належному технічному стані є обовязком торгівельної організації, тобто орендаря Приватного підприємства «Торгівельний будинок «Хліб-Сіль Плюс».

Пунктом 6.10. Договору оренди передбачено, що орендодавець не відповідає за зобовязаннями орендаря.

Висновок суду першої інстанції про те, що заподіяна позивачці шкода підлягає відшкодуванню не орендарем приміщення, а саме орендодавцем не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Субєктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала. При цьому заподіювач шкоди може і не бути власником майна, діяльністю якого заподіяна шкода.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не доведено відсутності його вини у заподіянні їй шкоди, - є обґрунтованими, оскільки відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що відповідачем не доведено того, що ушкодження здоровя позивачки сталося не з вини Приватного підприємства «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс». Тоді як позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Протиправна поведінка відповідача, його бездіяльність або неналежне утримання торгівельних площ, той факт, що позивачка впала у вказаному місці та саме там отримала травму і те, що існує причинний зв'язок між її падінням та тим, що адміністрація магазину не утримувала торгівельну площу у належному стані, - доведені належними доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Колегія суддів вважає доведеним розмір відшкодування матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, а розмір моральної шкоди колегія суддів визначає з урахуванням наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру морального відшкодування колегія суддів бере до уваги ті обставини, що позивач внаслідок травмування зазнала моральних страждань, вимушена була докладати додаткових зусиль для відновлення здоровя.

Тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з відповідача моральна шкода у розмірі 10 000 грн. Піідстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави.

З урахуванням того, що позовна заява та апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з Приватного підприємства «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі у розмірі 3 200 грн., з яких: 1280 грн. судовий збір, який підлягав сплаті при подачі позову та 1920 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс» (ІК 40052803) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 23 440,86 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Торгівельний будинок «Хліб-сіль плюс» (ІК 40052803) на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 3 200 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_4