Провадження № 2/344/382/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Антоняка Т.М.,

секретаря ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вовчинецької сільскої ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до Вовчинецької сільскої ради про визнання права власності на спадкове майно - частину домоволодіння №17, пр.Кринична у с.Вовчинець, Івано-Франківської міськради в частці 14/100.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що, ОСОБА_4, який помер 02.07.2015 року, за життя склав заповіт 28.10.2011 року, за яким позивачці ОСОБА_3 заповів все належне йому майно. Однак, в позивачки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а тому нотаріус відмовився видати свідоцтво про право на спадщину.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача. Заявлені вимоги підтримує.

Відповідач подав до суду клопотання про слухання справи за відсутності представника відповідача, не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Народного суду Івано-Франківського району від 26.01.1982 року було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який укладений 13.03.1952 року, розділено між сторонами спільне нажите майно. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення (а.с.7-8).

Згідно Свідоцтва про право власності на жилий будинок від 10.03.1988 року ОСОБА_4 на праві особистої власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього будинку та спорудами, який розташований в с.Вовчинець, провулок Криничний 17 (а.с.6).

За заповітом від 28.10.2011 року (а.с.5) ОСОБА_4 заповів на випадок смерті все належне майно ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

ОСОБА_4 помер 02.07.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.07.2015 року серії І-НМ №208514 (а.с.4).

Також до матеріалів позову позивачем долучено довідку Івано-Франківського ОБТІ від 18.04.2016 року №00786 в якій вказано, що в ході обстеження домоволодіння встановлено, що об'єкт зазнав змін, технічні характеристики домоволодіння станом на момент підготовки довідки не відповідають технічним характеристикам, які зазначені в правовстановлюючому документі (свідоцтві про право власності від 10.03.1988 року) та технічному паспорті.

Постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 Від 23.06.2016 року №2079/02-31 було відмовлено у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину домоволодіння №17 в с.Вовчинець, пр.Кринична, Івано-Франківської міської ради, у звязку з тим, що не надано правовстановлюючого документу, який належним чином зареєстрований у державних органах у звязку із зміною складу домоволодіння, як це передбачено законодавством.

За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

А стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

За вимогами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, оскільки у спадкодавця втрачений оригінал документа, який засвідчує його право власності, спадкоємець обрав спосіб захисту свого права як визнання права власності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 331, 1220, 1223, 1268, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 89, 141, 263-265, 273, 280-282, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадщину за заповітом ОСОБА_4 на спадкове майно частину домоволодіння №17, пр.Кринична, с.Вовчинець, Івано-Франківської міської ради в частці 14/100.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 18 травня 2018 року.

Суддя Антоняк Т.М.