Справа № 466/2539/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

з участю прокурора Андрусишин М.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 місцевої прокуратури №2, яка діє в інтересах держави в особі: ОСОБА_2 міської ради; ОСОБА_3 міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування в ОСОБА_3 міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги потерпілого від злочину,-

ВСТАНОВИВ :

05.04.2018 року прокурор Львівської місцевої прокуратури №2, який діє в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, в якому просить винести рішення та стягнути з відповідача ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_2 міської ради на користь ОСОБА_3 міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 9078 грн.,97 коп. витрат, повязаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2017 р. ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_4 09 березня 2015 року приблизно о 02.30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись ним по проїзній частині дороги по вул. Весняній у напрямку до нерегульованого перехрестя вул. Липинського-Весняна в м. Львові та здійснюючи поворот ліворуч на вул. Липинського, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановок) Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №136 від 06 березня 2013 року), а саме: п.1.5, п.1.10 Розділу 1 (в частині значення термінів «головна дорога», «дати дорогу», «небезпека для руху»), п.п. «б» і «д» п. 2.3, п.п. «а» п.2.9 Розділу 2, п. 10.1 Розділу 10, п.16.11 Розділу 16, Розділ 33 «Дорожні знаки» та Розділ 34 «Дорожня розмітка» (в частині вимог дорожньої розмітки 1.3 - подвійної суцільної смуги), що проявилось у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем, перебуваючи під впливом наркотичних речовин, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, намагаючись здійснити маневр повороту ліворуч у недозволеному для цього місці, не переконався у безпеці, тобто не надав дорогу автомобілю «Фольксваген Гольф», д.н.з. ІША 28587, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення з цим автомобілем під керуванням водія ОСОБА_6, в результаті якого пасажир автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_5 отримала згідно висновку судово-медичної експертизи №72/2015 від 23 березня 2015 року середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розгляду здоровя.

Внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_5, згідно довідки №109 від 22.11.2016 перебувала на стаціонарному лікуванні в 2-му травматологічному відділенні ОСОБА_3 міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 09.03.2015 до 30.04.2015.

Відтак, неправомірними діями відповідача державі в особі ОСОБА_3 міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги завдано збитків у сумі 9 078 грн. 97 коп.

На даний час зазначені вище витрати КМК ЛШМД обвинуваченим ОСОБА_4 не відшкодовані, що підтверджується листом КМК ЛШМД № 14-05вих-1101 від 20.03.2018.

Прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7, в судовому засіданні, надала пояснення аналогічні змісту позову, вважає, що позов підлягає до задоволення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення прокурора, представника ОСОБА_3 міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги ОСОБА_1, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадків завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2017 р. ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки.

Крім того, даним вироком суду встановлено, що ОСОБА_4 09 березня 2015 року приблизно о 02.30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись ним по проїзній частині дороги по вул. Весняній у напрямку до нерегульованого перехрестя вул. Липинського-Весняна в м. Львові та здійснюючи поворот ліворуч на вул. Липинського, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановок) Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №136 від 06 березня 2013 року), а саме: п.1.5, п.1.10 Розділу 1 (в частині значення термінів «головна дорога», «дати дорогу», «небезпека для руху»), п.п. «б» і «д» п. 2.3, п.п. «а» п.2.9 Розділу 2, п. 10.1 Розділу 10, п.16.11 Розділу 16, Розділ 33 «Дорожні знаки» та Розділ 34 «Дорожня розмітка» (в частині вимог дорожньої розмітки 1.3 - подвійної суцільної смуги), що проявилось у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем, перебуваючи під впливом наркотичних речовин, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, намагаючись здійснити маневр повороту ліворуч у недозволеному для цього місці, не переконався у безпеці, тобто не надав дорогу автомобілю «Фольксваген Гольф», д.н.з. ІША 28587, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення з цим автомобілем під керуванням водія ОСОБА_6, в результаті якого пасажир автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_5 отримала згідно висновку судово-медичної експертизи №72/2015 від 23 березня 2015 року середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розгляду здоровя.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №109 від 22.11.2016 року вартість лікування хворої ОСОБА_5 в ІI травматологічному відділені в період з 09.03.15р. по 30.04.15р., становить 9078,97 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскільки ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 та така є потерпілою від цього злочину, згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2017 р., підстав для відсутності зобовязання відповідача щодо відшкодування витрат у відповідності до ч. 1 ст. 1206 ЦК України судом не встановлено, а відтак суд приходить висновку, що позов підставний та обґрунтований, а тому такий слід задовольнити.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, а саме судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) грн., 80 коп. у користь держави.

Таким чином, з відповідача слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. 1206 ЦК України, ст.ст.4,12,13,19,89,141,223,264-265,268, 281, 282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах ОСОБА_2 міської ради на користь ОСОБА_3 міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (р/р 0292 в ГУДКСУ у Львівській області, місцевий бюджет Шевченківського району міста Львова ЗКПО 01996639, МФО 825014) - 9 078 (девять тисяч сімдесят вісім) грн. 97 коп. витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_8