АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
У Х В А Л А

16 травня 2018 року

м. Харків

справа № 639/7222/13

провадження № 22-з/790/98/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в спрощеному провадженні без повідомлення сторін в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення до рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про перерозподіл ідеальних часток, перехід права власності на частину домоволодіння, припинення спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року впеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року змінено, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виділ у натурі частини домоволодіння, перерозподіл ідеальних часток - скасувано. Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділ у натурі частини домоволодіння, перерозподіл ідеальних часток задоволено частково. У спільну часткову власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх ідеальні частки відповідно 43/100 та 18/100 у праві власності на домоволодіння № 4 по вул.Електричній в м. Харкові виділити в натурі у житловому будинку літ А-1 приміщення І площею 4,8 кв.м., приміщення 1-1 площею 12,9 кв.м., приміщення 1-2 площею 3 кв.м., приміщення 1-3 площею 1,1 кв.м., приміщення 1-4 площею 6,3 кв.м., приміщення 1-5 площею 15,7 кв.м., приміщення 1-6 площею 7,1 кв.м., приміщення 1-7 площею 9 кв.м.; надвірні будівлі сарай літ."3", гараж літ."В", ґанок літ."а2", навіс літ."в1", альтанку літ."И", ворота №5, льох літ."Ж", частину огорожі №1, а всього будівель, приміщень та споруд на загальну суму 86 163 грн., що в ідеальній долі становить загалом 65/100 частини домоволодіння, з яких 52/100 ідеальна частка ОСОБА_3, а 13/100 ідеальна частка ОСОБА_4 У власність ОСОБА_5 на його ідеальну частку 39/100 у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові виділити в натурі у житловому будинку літ А-1 приміщення ІІ площею 3,6 кв.м., приміщення 2-1 площею 12 кв.м., приміщення 2-2 площею 5,2 кв.м., приміщення 2-3 площею 6,4 кв.м., приміщення 2-4 площею 4,8 кв.м., приміщення 2-5 площею 7,2 кв.м., приміщення 2-6 площею 14,6 кв.м.; надвірні будівлі сарай літ. Г, вбиральню літ."К", ворота № 4, льох літ."Е", частину огорожі №1, а всього будівель, приміщень та споруд на загальну суму 46 782 грн., що в ідеальній долі буде становити 35/100 частини домоволодіння. У зв'язку з виділом у натурі часток із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, перерозподілити частки у праві власності на домоволодіння № 4 по вул. Електричній в м. Харкові визначивши ОСОБА_3 ідеальну частку 52/100 частин замість раніше належних їй 43/100, ОСОБА_4 - 13/100 частин замість раніше належної їй 18/100, ОСОБА_5 - 35/100 частин замість раніше належних йому 39/100. З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнути грошову компенсацію 3056 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

10 квітня 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до апеляційного суду із заявою, в якій просили ухвалити додаткове рішення по самостійним вимогам ОСОБА_4, заявленим на підставі порушення експертом ст. 357 ЦК України, доказом до яких є технічні паспорти домоволодіння, згідно з якими суд має встановити, що льох Е, права на який отримує відповідач, входить у спадкову частину домоволодіння, у яку не входить льох Ж, включення вартості якого у спадкову частину порушило майнові права ОСОБА_4, яка у цьому провадженні заявила про залишення без встановлення розміру компенсації на підставі затягування розгляду експертизи та за відсутністю відповідача, який до цього часу не з'явився у домоволодінні, що згідно загальновідомої інфляції призвело та продовжує призводити до знецінення цієї компенсації, розмір якої має бути встановлений після появи відповідача по домовленості сторін або новим зверненням до суду.

- забезпечити захист майнових прав ОСОБА_4 висновками суду стосовно того, що без сплати відповідачем компенсації він не може отримати прав на власність ОСОБА_4

- ухвалити додаткове рішення по вимогам про припинення спільної часткової власності позивачок посвідченням договору між ними згідно вимог ч. 1 та 3 ст. 334 ЦК України, доказом до яких є дарча, згідно з якою виникли права ОСОБА_4, та висновки рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2013 р. (дод. 1) щодо неправосудності невизнання у неї прав, що виникли згідно цієї дарчої.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили надати роз'яснення, що рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 р. не може вступити у законну силу у частині встановлення прав відповідача на власність ОСОБА_4 без сплати відповідачем компенсації, що це рішення не є обов'язковим примусом для ОСОБА_4 отримати компенсацію від відповідача та відмовитися від прав на ту частину домоволодіння, за яку встановлено цю компенсацію, тому не перешкоджає розгляду по суті вимог про захист майнових прав, заявлених на підставі несплати цієї компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу;

Підстав для ухвалення додаткового рішення, визначених ст. 270 ЦПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про розяснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалене відповідне рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про розяснення рішення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Суд може відмовити у роз'ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку, коли судове рішення не підлягає роз'ясненню.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

В доводах заяви від 11 квітня 2018 року позивачі фактично виражають незгоду з рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року. Перевірка таких доводів можлива шляхом оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, у задоволенні заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від 11 квітня 2018 року необхідно відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 270, 271 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні заяви від 11 квітня 2018 року про ухвалення додаткового рішення та розяснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16 травня 2018 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_2