Справа № 474/157/18
Провадження № 2/474/97/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.18 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

встановив:

01.03.2018р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (далі - відповідач) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з'явилася, проте 18.04.2018р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте 18.04.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій визнав позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до п. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативии розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідив матеріали справи, перевірив законність визнання позову відповідачем, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, проте на даний час відносин не підтримують та проживають окремо.

Від шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком вказаної дитини є відповідач (свідоцтво про народження серії І-ФП № 244818, видане 06.05.2016р.).

Дитина разом з позивачем проживає у найманій квартирі АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження місця проживання ОСОБА_1 від 22.02.2018р. Спору щодо проживання дитини біля позивача у сторін немає.

Позивач перебуває на обліку у Врадіївському районному управлінні соціального захисту населення та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. 00 коп. та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі 1 155 грн. 04 коп. (довідки Врадіївського РУСЗН від 22.02.2018р. № 430).

Дитина хворіє та перебуває на обліку у Врадіївській ЦРЛ з діагнозом - затримка стато-кінетичного розвитку. Синдром рухових порушень по гіпотеничному типу (довідка комунального закладу Врадіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги № 38).

Позивач хворіє та перебуває на обліку у Врадіївській ЦРЛ з діагнозом ВСД та первинно-деформуючий остеоартрит (довідка комунального закладу Врадіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги від 22.02.2018р. № 37).

Позивач самостійно утримує дитину, яка на момент розгляду справи потребує матеріальної допомоги від свого батька. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає.

Відповідач є здоровою працездатною особою. Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності чи перебування на утриманні відповідача непрацездатних членів сім'ї, інших неповнолітніх дітей. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд, встановив вказані обставини, які відповідачем повністю визнано у порядку ст. 206 ЦПК України, та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., який визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 01.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (26.04.2034 року).

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити рішення до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ф.Г. Сокол