Справа № 308/6290/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і ОСОБА_1, за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року (у складі судді Шепетко І.О.) за позовом Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради та ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним і скасування державного акту на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Ужгородська місцева прокуратура звернулася до суду з позовом у червні 2016 р.

Просила:

-визнати незаконними та скасувати п.2.5 рішення 4 сесії Ужгородської міської ради 5 скликання від 18.07.2008 р. № 790 та п.1.10 рішення 4 сесії Ужгородської міської ради 5 скликання від 21.11.2008 р. № 891;

-визнати недійним державний акт серії ЯЕ №430080 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :15:001:0080 площею 0,055 га та повернути її територіальній громаді міста Ужгорода.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішення Ужгородської міської ради про надання дозволу ОСОБА_3 на підготовку проекту відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та рішення про затвердження цього проекту прийнятті з порушенням вимог земельного та містобудівного законодавства України (ст.ст. 20, 21 ЗК України, ст.ст. 1, 3 Закону «Про планування та забудову територій», п.п.3.13., 3.19., 3.32. ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Зокрема, земельна ділянка, яка є предметом спору, була визначена з кодом цільового використання 1.21 (землі іншого призначення), однак затвердженням проекту землеустрою Ужгородська міська рада одночасно прийняла рішення про зміну цільового використання земельної ділянки на код 1.8 (землі для індивідуального житлового, гаражного та дачного будівництва),що суперечить ст. 20 ЗК України та ст.ст. 1, 3 Закону «Про планування і забудову територій». Так, згідно з викопіюванням з генерального плану м. Ужгорода спірна земельна ділянка визначена як земля багатоквартирної забудови.

Окрім того, відповідно до збірного кадастрового плану (картографічних матеріалів) спірна земельна ділянка проходить по червоній лінії вул. Заньковецької.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2017 р. позов задоволено: визнано незаконним і скасовано п.2.5 рішення 4 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 18.07.2008 р. за № 790, яким надано дозвіл ОСОБА_3Є на підготовку проекту відведення земельної ділянки площею 0.055 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Заньковецької (у власність); визнано незаконним і скасовано п.1.10 рішення 4 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 21.11.2008 р. за № 891, яким затверджено ОСОБА_3 проект відведення та надано у власність земельну ділянкуплощею 0.055 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Заньковецької; визнано недійсним державний акт серії ЯЕ № 430080 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :15:001:0080 площею 0.055 га, яка розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької; зобовязано ОСОБА_3 повернути територіальній громаді м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради вказану земельну ділянку. Вирішено питання судових витрат.

Судове рішення мотивоване тим, що відведення і передача у власність ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, зокрема з питань зміни цільового призначення і врахування її розташування, відбулося із порушенням чинного законодавства.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2. в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати це рішення, а провадження у справі закрити з таких підстав:

-судом розглянуто справу без обовязкових доказів по справі;

-позивачем допущено надуманий висновок про порушення технічних норм виділення земельних ділянок п.п.3.13., 3.19., 3.32 ДБН 360-92 і ст.ст. 20, 21 ЗК;

-відсутній вирок щодо посадової особи, яка погодила проект розміщення спірної земельної ділянки;

-суд розглянув справу без призначення земельно-технічної експертизи, яка є обовязковою;

-суд розглянув справу без участі третьої особи, яка не знала про час і місце розгляду справи;

-суд розглянув у одному провадженні вимоги щодо визнання рішення недійсним, вимоги щодо позбавлення права власності особи та вимогу зобовязального характеру зобовязання повернути земельну ділянку;

-суд не розглянув клопотання третьої сторони про застосування строку позовної давності;

-суд не виніс ухвалу щодо поданого клопотання про закриття провадження у справі.

У запереченні Ужгородська місцева прокуратура просить відхилити апеляційну скаргу. Вважає, що твердження відповідача ОСОБА_4 не узгоджуються із нормами матеріального та процесуального права, тобто є помилковими. Натомість, рішення суду першої і інстанції є обґрунтованим і законним.

Згідно а приписами ст. 367 ч.1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність установленим обставинам, що мають значення для справи, належно оціненим доказам, нормам процесуального та матеріального права.

Указані доводи апеляційної скарги не впливають на правильність цих висновків і не дають підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, для скасування ухваленого рішення та закриття провадження у справі.

Установлено та не заперечується, що сесійним рішенням Ужгородської міської ради № 790 від 18.07.2008 р. «Про надання та приватизацію земельних ділянок» (п.2.5.) ОСОБА_3 було надано дозвіл на підготовку проекту відведення земельної ділянки площею 0055 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Заньковецької (у власність), а рішенням № 891 від 21.11.2008 р. «Про надання, відмову в наданні та приватизацію земельних ділянок» (п.1.10) затверджено проект відведення і надано ОСОБА_3 у власність указану земельну ділянку (кадастровий номер :15:001:0080). На підставі останнього рішення ОСОБА_3 отримав 05.03.2009 р. державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 430077.

За приписами ст. 20 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Як видно з матеріалів проекту землеустрою, спірна земельна ділянка до надання її ОСОБА_3 значилась із кодом цільового призначення 1.21 (землі іншого призначення), а затвердженням проекту Ужгородська міська рада одночасно змінила цільове використання ділянки на код 1.18 (землі для індивідуального, житлового, гаражного та дачного будівництва), що не узгоджується із вимогами ст. 20 ЗК України щодо порядку зміни цільового призначення землі.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема, для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (ст.21 ЗК України).

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про планування і забудову територій», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин», містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій; генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури.

За генеральним планом м. Ужгорода спірна земельна ділянка знаходиться на території існуючої багатоквартирної забудови. Станом на 2004 р. розроблення плану зонування території (зонінг)законодавством не передбачалося.

За необхідності використання для містобудівних потреб ділянок багатоквартирної забудови під розміщення садибної житлової забудови необхідне розроблення проекту «Внесення змін до генерального плану м. Ужгорода», чого зроблено не було.

Тобто, надання ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд суперечило Закону України «Про планування і забудову територій» і генеральному плану м. Ужгорода.

Окрім того, оспорені рішення Ужгородської міської ради порушують також вимоги Закону України «Про автомобільні дороги» та приписи ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Так, відповідно до ст.ст. 17, 18 указаного Закону управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь-яких об'єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається.

Між тим, відповідно до кадастрового плану ділянка проходить по червоній лінії вул. Заньковецької у м. Ужгороді.

Указані обставини мають значення для справи (входять у предмет доказування) і є достатніми для визнання оспорених частин рішень Ужгородської міської ради незаконними, а виданий на їх підставі державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 430077 недійсним (похідна вимога).

Правильність висновків суду першої інстанції підтверджується також додатково доданими до заперечень на апеляційну скаргу інформацією інституту «Діпромісто» (а.с.192. 199-201).

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 17.05.2018 р.

Судді: