ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року

м.Суми

Справа №583/2651/17

Номер провадження 22-ц/788/793/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «САД»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «САД»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2018 року в складі судді Ільченко В.М., ухвалене у м. Охтирка, повний текст якого складено 16 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2017 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «САД» (далі - ПрАТ «САД»), мотивуючи вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,96 га, що розташована на території Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області.

В лютому 2017 року він дізнався про існування договору оренди його земельної ділянки від 23 лютого 2007 року, укладеного від його імені з відповідачем, який він не підписував та з умовами якого він не був ознайомлений. 13 лютого 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про добровільне скасування державної реєстрації договору та повернення йому земельної ділянки, на яку отримав відповідь, що договір оренди землі із зазначеним у заяві кадастровим номером не укладався.

10 травня 2017 року він звернувся до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про злочин, якою просив внести відомості в ЄРДР та порушити за фактом не підписання ним договору оренди, а підписання від його імені іншою особою, кримінальне провадження, на яку відповідь не отримав. 10 травня 2017 року та 14 серпня 2017 року він повторно звернувся до відповідача із заявами та отримав відповідь, що листом, надісланим раніше, йому було все роз'яснено.

Просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 23 лютого 2007 року про передачу в оренду ПрАТ «САД» земельної ділянки, площею 3,9613 га строком на 25 років, зареєстрований за № 93.

Рішенням Охтирського міськрайоннного суду Сумської області від 15 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 23 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «САД», зареєстрований в Державному реєстрі земель 10 січня 2008 року за № 93.

Стягнуто з ПрАТ «САД» на користь ОСОБА_1 6211 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ПрАТ «САД», посилаючись на недоведеність судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При цьому зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності і відсутні поважні причини для його поновлення.

Вказує, що позивач щорічно отримував орендну плату за відомостями, що він сам підтвердив в судовому засіданні, на яких вказано, що це відомості на видачу зерна за оренду земельних ділянок (згідно заключених договорів), отже йому було відомо про наявність договору оренди та/або він мав об'єктивну можливість дізнатися про його існування.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подав.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представника, який знаходиться у відрядженні, задоволенню не підлягає, оскільки до клопотання не додані докази знаходження представника у відрядженні, крім того відповідач є юридичною особою і має змогу направити до апеляційного суду іншого представника. Тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника - адвоката ОСОБА_2, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,96 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2, кадастровим планом земельної ділянки (а.с. 10, 14).

Відповідно до договору оренди землі від 23 лютого 2007 року, укладеним від імені ОСОБА_1, який 10 січня 2008 року був зареєстрований в Державному реєстрі земель за № 93, ЗАТ «САД» (в послідуючому ПрАТ «САД») надано в оренду земельну ділянку, площею 3,9613 га строком на 25 років (а.с. 11-12).

Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (без зазначення дати) та акту приймання-передачі земельної ділянки (без зазначення дати), були визначені межі земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області і належать позивачеві та проведена передача в оренду земельної ділянки, площею 3,9613 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 25 років (а.с. 13).

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1955/1956 від 09 лютого 2018 року підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Підписи сторін Орендодавець» у примірнику договору оренди земельної ділянки від 23 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «САД» про передачу в оренду земельної ділянки, площею 3,9613 га, зареєстрованого у Охтирському районному відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» за № 93 на 2 арк., виконаний за допомогою пасти (паст) для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1, а іншою особою. Рукописний запис змістом «Ю.П. Пісклов» у графі «Підписи сторін Орендодавець» також виконано не ОСОБА_1 (а.с. 124 - 138).

Рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог мотивоване тим, що договір оренди землі від 23 лютого 2007 року ОСОБА_1 не підписувався, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, а тому було відсутнє вільне волевиявлення позивача на укладення вказаного договору.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача ОСОБА_1 на встановлення його цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди землі від 23 лютого 2007 року, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписував вказаного договору, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи та не надавав відповідних повноважень іншій особі на його підписання.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем пропущено строк позовної давності і відсудні поважні причини для його поновлення, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не надано як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач до лютого 2017 року був обізнаний про існування договору, який він, згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1955/1956 від 09 лютого 2018 року, не підписував.

Отримання орендної плати позивачем, що на думку відповідача є доказом обізнаності позивача про існування спірного договору, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки сам по собі факт отримання орендної плати не свідчить про те, що договір орендодавцем був підписаний. Фактичне користування орендарем земельною ділянкою позивача й відповідне отримання прибутку з цієї земельної ділянки, є підставою для сплати власнику земельної ділянки плати за користування цією землею.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи те, що справа є незначної складності, вона колегією суддів визнається малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «САД» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : О.М. Біляєва

О.Ю. Кононенко