Справа № 128/4971/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.04.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі- Кузьменко А.О., за участю: представника позивача-відповідача ОСОБА_1, відповідача- позивача ОСОБА_2, представника відповідача-позивача ОСОБА_3, представника позивача- ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділення частки земельної ділянки в натурі, припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку та визначення частки у земельній ділянці» та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 «про поділ земельної ділянки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вінницька районна державна адміністрація; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 «про визнання недійсними, скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та визначення розміру часток земельної ділянки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся із первісним позовними вимогами ( Т.1 а.с. 1-2), які після уточнення позивних вимог до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділення частки земельної ділянки в натурі, припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку та визначення частки у земельній ділянці ( Т.2 а.с. 243) обґрунтував тим, що в проваджені Вінницького районного суду Вінницької області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в позовних вимогах позивачі просили визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,1450 га, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, та на земельну ділянку площею 0,0160 га, що розташована по АДРЕСА_1.

Підставою позову зазначає була наявність у позивачів права власності, яке виникло на підставі договору дарування від 14.07.2009р. на житловий будинок зі спорудами по АДРЕСА_1 площею 140,9 кв.м. 1/2 частка земельної ділянки площею 0,1450 га, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд належала ОСОБА_4, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_1 від 22.07.2005р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2014р. та витягом з ДЗК від 22.01.2014р. Земельна ділянка площею 0,0160 га, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства належала ОСОБА_4, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_2 від 06.03.2006р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2014р. та витягом з ДЗК від 22.01.2014р.

Вказує, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.01.2014р. позов задоволено. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 399 кв. м., з яких 190,7 кв. м. знаходяться під забудовою, а 208,3 кв.м.- необхідні для обслуговування житлового будинку з спорудами згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно- технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, з припиненням власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на відповідну частину земельної ділянці внаслідок укладеного 14 липня 2009 року договору дарування житлового будинку. Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 172,5 кв. м. - проїзд до житлового будинку з спорудами згідно варіанту додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від вересня 2012 року.

Вказує, що на разі виникла необхідність в розподілі земельної ділянки, що залишилась спільній частковій власності його та ОСОБА_2 На підставі рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. І варіанту 1 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року встановлено , що загальна площа земельних ділянок, що підлягали розподілу становить 16 кв.м., що підтверджується варіантом 1 висновку №172/555/12-21 судової будівельно- технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, згідно якого загальна площа необхідна обслуговування житлового будинку 571,5 кв.м., залишок становив 1038,5 кв.м., з як відповідно до план - схеми варіанту 1 встановлення меж земельної ділянки 64 кв.м. належать ОСОБА_4 Таким чином, вважає, що площа земельної ділянки, що залишилась у власності співвласників підлягає виділу становить 974,5 кв.м. (1610-399-172,5-64=974,5).

Просить суд виділити йому в натурі земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_3) загальною площею 401 кв.м., розташовану за вищевказаною адресою згідно варіанту №11 висновку додаткової комплексної судово земельно-технічної та оціночно-земельної експертиза №ОС-260/41-016 складеного 20.12.2016р. Вінницькою торгово-промисловою палатою, що залишилась у власності на підставі варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року згідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р.; припинити його право спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_3 ) площею 802 кв.м.; визначити йому у розмірі 1/4 частки земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_3 ) загальною площею 345 кв.м., що залишилась у спільній власності на підставі варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, згідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014 р.

10.11.2014 року відповідач ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом ( Т.1 а.с. 38-41) до ОСОБА_4 «про поділ земельної ділянки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вінницька районна державна адміністрація, який після його уточнення ( Т. 2 а.с.174-175) обґрунтувала тим, що на даний час постало питання про поділ земельної ділянки із складу земельної ділянки розміром 0,1450 га за кадастровим номером НОМЕР_3 між нею та відповідачем , яка залишилась в спільній частковій власності , так як вона вільно розпоряджатись та користуватись належною 1/2 часткою , яка повинна складати 469,25 кв.м. , не може у з*язку з тим , що не може дійти згоди з відповідачем з приводу порядку користування земельною.

Зазначає, що також вважає, що має право на 1/2 частку земельної ділянки, яка отримання ОСОБА_4 під час їхнього шлюбу на підставі розпорядження Вінницької райдержадмінінстрації за №863 від 12.09.2005 року, площею 0,0160 га кадастровий номером НОМЕР_4, яку з невідомим причин ОСОБА_4 не вніс до Державного земельного кадастру та не провів державної реєстрації речових прав на це майна.

Просить суд: поділити земельну ділянку в розмірі 802 кв.м. , що входить до складу земельної ділянки за кадастровим номером: НОМЕР_3, яка визначена в розмірі та конфігурації згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Київського науково дослідного інституту судових експертиз № 172/555/12-21 від 19.09.2012 року та розташовану за адресою : АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_4 відповідно до варіанту №10 (додаток 14) висновку додаткової комплексної судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи Вінницької Торгівельно-промислової палати за № ОС-260/41-016 від 20.12.2016 року виділивши їй на праві власності земельну ділянку в розмірі: 0,0285 га. та 0,0097 га ,- всього 0,0372 га, позначену на плані схемі жовтим кольором; ОСОБА_4 -земельну ділянку в розмірі 0,0382 кв.м., позначену на плані схемі блакитним кольором, а земельну ділянку в розмірі 0,0038 га., позначену на плані-схемі рожевим кольором- залишити в спільному користуванні її та відповідача ОСОБА_4 ; припинити право спільної часткової власності її та ОСОБА_4 на земельну ділянку в розмірі 0,0764 га , розташовану за адресою : АДРЕСА_1, що входить до складу земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 і визначену в розмірі та конфігурації згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Київського науково дослідного інституту судових експертизи № 172/555/12-21 від 19.09.2012 року та варіантом №10 (додаток 14) висновку додаткової комплексної судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи Вінницької Торгівельно-промислової палати за № ОС-260/41-016 від 20.12.2016 року; визначити їй частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,0345 га., з яких 0,0340 га проїзд та 0,0005 прохід , що входить до складу земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 і визначену в розмірі та конфігурації згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Київського науково дослідного інституту судових експертиз № 172/555/12-21 від 19.09.2012 року та розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі -1/4 частки.

03.03.2017 року позивач ОСОБА_6 звернувся із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2« про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та визначення розміру часток земельної ділянки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, який обґрунтував тим, 14 липня 2009 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 (дарувальниками) та ОСОБА_5, ОСОБА_6 (обдаровуваними) було укладено договір дарування житлового будинку, відповідно до якого дарувальники передали безоплатно у власність (подарували), а обдаровувані прийняли у дар в рівних частках житловий будинок з спорудами за номером НОМЕР_7, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Вказує, що земельна ділянка на якій розміщений вказаний будинок перебувала у власності дарувальників згідно державних актів серії НОМЕР_5,НОМЕР_6 виданих 22.07.2005 р.

Згідно рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.12.2014р. по справі 2-2011/11 було: визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 399 кв. м., з яких 190,7 кв. м. знаходяться під забудовою, а 208,3 кв.м. необхідні для обслуговування житлового будинку з спорудами під номером НОМЕР_7, що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, з припиненням власності ОСОБА_2, ОСОБА_4 на відповідну частину земельної ділянки внаслідок укладеного 14 липня 2009 року договору дарування житлового будинку; визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 345 кв.м. - проїзд до житлового будинку з спорудами під номером НОМЕР_7, що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року.

Вказує, що за наявністю вищевказаного рішення суду він звернувся до ТОВ «Юридично -земельний союз «Альянс» стосовно виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (надалі - Технічна документація із землеустрою).Даним товариством була розроблена відповідна технічну документацію із землеустрою згідно якої йому та ОСОБА_5 встановлювались межі та виділялась у власність земельна ділянка -399 кв.м., а земельна ділянка -345 кв.м. у спільну сумісну власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2та ОСОБА_4

Однак, рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Пранман А.Ю. від 01.11.2016 року №РВ-016 позивачу було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав того, що для реєстрації земельних ділянок на підставі поданої технічної документації необхідно скасувати зареєстроване право власності на земельні ділянки: кадастровий номер НОМЕР_3 та ОСОБА_4. Після чого звернутись до територіального органу Держгсокадастру для скасування реєстрації попередніх земельних ділянок та подальшої реєстрації новостворених об'єкті в для виконання рішення суду.

Вказує, що оскільки земельні ділянки, які відображені в оскаржуваних державних актах на право власності на земельні ділянки змінили свій правовий статус на нових власників (співвласників), а також внаслідок переходу права власності на житловий будинок до позивача змінилась і конфігурація місця розташування земельних ділянок , а тому відповідні правовстановлюючі документи на право власності на землю не можуть відображати та підтверджувати дійсне право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на земельні ділянки, як об'єкта цивільних прав.

Крім того, вважає, що існування оскаржуваних правовстановлюючих документів на земельні ділянки порушує його права , оскільки їх наявність унеможливлює виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.12.2014р. у справі 2-2011/11, що підтверджується рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Пранман А.Ю. від 01.11.2016 року №РВ-016 та листом Відділу у м. Вінниці Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 06.03.2018 року №0-2-0.21-121/109-18.

Вказує, що згідно до ст. 98 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ. Оскільки рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. у справі 2-2011/11 за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 визнано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 345 кв.м. -проїзд до житлового будинку з спорудами під номером НОМЕР_7, що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, тому він має право на звернення до суду про визначення розміру часток співвласників земельної ділянки, за кожним по 1/4 частки.

Просить суд: визнати недійсними та скасувати Державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_9 кадастровий номер: НОМЕР_3 та серії НОМЕР_8 кадастровий номер ОСОБА_4 та визначити розмір часток співвласників земельної ділянки площею 345 кв.м. по 1/4 частки за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4

Ухвалою Вінницького районного суду від 14.02.2018 року цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 та зустрічним позовом ОСОБА_2 і позов ОСОБА_6 об'єднано в одне провадження ( Т.3 а.с.170-173)

В судове засідання ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 не з'явилися .

ОСОБА_4 подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, свій позов підтримав у повному обсязі, заперечував проти задоволення зустрічного позову. ( Т.2 а.с.13)

ОСОБА_6 подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, при вирішенні питання по справі підтримує позицію дружини ОСОБА_5 ( Т.1 а.с.120,249)

ОСОБА_5 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову ОСОБА_4-заперечувала, визнала позов -ОСОБА_2( Т.2 а.с.168)

Представник відповідача ОСОБА_10 в судове засідання не з'явилася, попередньо подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності , при вирішенні справи поклалася на розсуд суду. ( Т.3 а.с.164).

Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав, з врахуванням уточнення позовних вимог, з підстав викладених в позові, заперечив з приводу задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Суд, урахуванням міркування учасників справи, які не заперечували, вважає за можливе провести судове засідання у відсутності не з*явившихся осіб.

Вислухавши пояснення учасників справи - ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_11 дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позови є необґрунтованими та такими, які не підлягають до задоволення виходячи з такого.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України ,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 19.02.1989 року перебували у шлюбі; рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.09.2011 року шлюб між сторонами розірваний. (Т.1 а.с. 45.46)

Згідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 виданого 06.03.2006 року, земельна ділянка розміром 0,0160 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства , яка розташована по АДРЕСА_1 (кадастровий номер № ОСОБА_4 ) належить на праві власності ОСОБА_4 ( Т.1 а.с.3)

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 виданого 22.07.2005 року, земельна ділянка ( 50%) розміром 0,1450 га , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3 ) належить на праві власності ОСОБА_4 ( Т.1 а.с.4)

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10 виданого 22.07.2005 року, земельна ділянка ( 50%) розміром 0,1450 га , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3 ) належить на праві власності ОСОБА_2 ( Т.1 а.с.42)

З копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.12.2013 року, вбачається , що ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності ,третя особи ,які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Управляння Дерземагентсва у Вінницькій області, Реєстраціної служби Вінницького РУЮ, ОСОБА_6, ОСОБА_5 , з підстав того, що ним були втрачені оригінали вищезазначених державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9, серії НОМЕР_8, і у зв'язку з неможливістю отримання дублікатів правовстановлюючих документів, він вимушений звернутися до суду. Вище вказаним рішення суду першої інстанції позов , який в свою чергу був визнаний в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2, задоволено повністю та визнано право власності за ОСОБА_4 : на 1/2 частку земельної ділянки , площею 0,1450 га , кадастровий номер НОМЕР_3, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд та право власності на земельну ділянку розміром 0,0160 га , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер № ОСОБА_4. Дане рішення набуло законної сили 11.01.2014 року ( Т.1 а.с.5-6).

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2014 року вбачається, за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проведена державна реєстрації права спільної часткової власності по 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,1450 га, кадастровий номер НОМЕР_3 ( Т.1 а.с.7,8)

З копії договору дарування житлового будинку, укладеного 14 липня 2009 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 ( дарувальниками) та ОСОБА_5, ОСОБА_6, вбачається, що відповідно до цього договору дарувальники передали безоплатно у власність (подарували), а обдаровувані прийняли у дар в рівних частках житловий будинок з спорудами за АДРЕСА_1 . Як вбачається з договору, на земельній ділянці розташовано: житловий будинок, загальною площею 140,9 кв. м., житловою площею 49,8 кв. м., позначений на плані літерою «А»; погріб «п/А», три ганки, криниця №1. Земельна ділянка, на якій розташований відчужуваний житловий будинок, перебувала у власності дарувальників згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, НОМЕР_10, виданих Вінницьким районним відділом земельних ресурсів 22.07.2005 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюком О.В. , зареєстровано в реєстрі за №2686 та 31.07.2009 р. вказаний договір зареєстровано у Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації. ( Т.3 , а.с.23).

З копії рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18 березня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа- ОСОБА_7, про визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку, вбачається, що рішення Вінницького районного суду у даній цивільній справі ( № 2-2011/11 ) від 30.01.2014 року - скасовано та ухвалено нове рішення, який позов задавлений частково .

Судом визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 399 кв. м., з яких 190,7 кв. м. знаходяться під забудовою, а 208,3 кв.м. необхідні для обслуговування житлового будинку з спорудами під номером АДРЕСА_1 1 згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, з припиненням власності ОСОБА_2 . ОСОБА_4 на відповідну частину земельної ділянки внаслідок укладеного 14 липня 2009 року договору дарування житлового будинку.

Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 172,5 кв. м. - проїзд до житлового будинку з спорудами під АДРЕСА_1, згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року. ( Т.1 а .с.10-13)

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від16.12.2014 року виправлено описку у площі земельної ділянки- змість помилково вказаної як «172,5 кв. м» вважати вірною площею розміром « 345 кв.м.»- проїзд до житлового будинку з спорудами під АДРЕСА_1( Т.3 а.с. 28-29).

З копії висновку № 172/55/12-21 судової будівельно -технічної експертизи висновки по якій суд апеляційної інстанції взяв до уваги при винесення рішення ввід 18 березня 2014 року у цивільній справі за № 2-2011/11, вбачається, що експертом помилково було розрахована площа земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку з спорудами під номером АДРЕСА_1 у загальному розмірі 1610 кв.м. Оскільки експерт при вказаному розрахунку поєднала дві земельні ділянки з різними цільовим призначенням , згідно актів на право власності серії НОМЕР_10 виданого 22.07.2005 року (земельна ділянка розміром 0,1450 га) та серії НОМЕР_8 виданого 06.03.2006 року, (земельна ділянка розміром 0,0160 га ), не врахувавши, що остання земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства , яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер № ОСОБА_4 на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.12.2013 року, належить на праві власності лише ОСОБА_4 ( Т.1 а.с.16).

З копії рішення № РВ-016 від 01.11.2016 року про відмову у внесені відомостей ( змін до них) до Державного земельного кадастру державного кадастрового реєстратора Пранман А.Ю. вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_6 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 25.10.2016 року з доданими до неї документами ( технічна документація із землеустрій щодо встановленням ( відновлення ) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості )ОСОБА_5, ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства, для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ( Т.3 а.с 35-40) ), кадастровий реєстратор відмовив у внесені таких відомостей, оскільки наявні зауваження щодо валідності електронного документу , а саме 100 % накладка із земельною ділянкою кадастровий номер № ОСОБА_4 ( Т.3 а.с.41)

Застосовую норми матеріального та процесуального право суд виходить з такого.

Одним із основних принципів у ЗК України визначено принцип раціонального використання та охорони земель.

Відтворюючи дієвість принципу, ЗК України поділяє земельний фонд України, який становлять усі землі країни в межах її території, за особливим правовим режимом та основним цільовим призначенням на категорії.

Стаття 19 ЗК закріплює такі категорії земель ,зокрема : землі сільськогосподарського призначення та землі житлової та громадської забудови.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з ч. 1 ст. 20 ЗК здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Згідно до ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 33 цього Кодексу встановлений правовий режим використання земельних ділянок особистих селянських господарств.

Так, згідно зі ст. 33 ЗК громадяни можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Таким є Закон від 15 травня 2003 р. № 742-ІV «Про особисте селянське господарство», відповідно до ст. 1 якого особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Згідно до положень, викладених в ст. 38 ЗК України , до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Різний правовий режим земель, що відводяться для ведення особистого селянського господарства, та земель житлової та громадської забудови, додатково підтверджується положеннями ст.ст.121, 122 ЗК, якими встановлено норми безоплатної передачі громадянам земельних ділянок, які також обумовлені особливостями кожного виду використання земельної ділянки.

При цьому в ст. 20 ЗК встановлює обов'язок власників використовувати землі зазначених категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) вищевказані земельні підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

Стаття 1 Закону № 858-ІV містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Тому у даних правовідносинах по справі , цільове призначення земельних ділянок, які надані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у власність , зазначені в державних актах на право власності на земельні ділянки із зазначенням їх цільового призначення.

У ЗК України передбачено зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗК зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється згідно з Порядком за ініціативою власників.

Обов'язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі.

Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватися виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, наслідком порушення якого є скасування таких розпоряджень (ст. 21 ЗК).

Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов'язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного Порядком.

З технічної документації із землеустрій щодо встановленням ( відновлення ) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) ОСОБА_5, ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1, зокрема кадастрового плану земельної ділянки з кадастровими номерами : НОМЕР_3, ОСОБА_4, судом встановлено, що частина побудованого житлового будинку НОМЕР_7 за вищевказаною адресою збудований на земельній ділянці ОСОБА_4 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.12.2013 року, належить на праві власності лише ОСОБА_4 ( Т.1 а.с.16, Т.3 а.с.37).

Згідно до положень, викладених в ч.7 ст.82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Оскільки, в судом встановлено, що будинок частково побудований на земельній ділянці кадастровий номер: ОСОБА_4 з цільовим призначенням, для ведення особистого селянського господарства, яка на праві власності належить ОСОБА_4, згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.12.2013 року, тому у задоволенні усіх трьох позовів слід відмовити за безпідставністю.

Доводи ОСОБА_2 про те, що земельна ділянка з кадастровим номером: ОСОБА_4 є спільною сумісною власністю подружжя, суд вважає хибним, оскільки будучи відповідачем у цивільній справі №128/5997/13-ц ОСОБА_2 була присутньою, позов ОСОБА_4 визнала та рішення суду не оскаржувала.

Керуючись ст. ст. 263-268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділення частки земельної ділянки в натурі, припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку та визначення частки у земельній ділянці»,- відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 «про поділ земельної ділянки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вінницька районна державна адміністрація, - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 «про визнання недійсними , скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та визначення розміру часток земельної ділянки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- ОСОБА_5, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складений 03.05.2018 року.

Суддя: