РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15170/17

пр. № 2/759/2469/18

25 квітня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, 3-я особа: ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду в жовтні 2017р., за яким просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Позов мотивовано тим, що відповідачі, хоч і зареєстровані за адресою квартири, проте тривалий час в ній не проживали, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди в праві власності.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2017р. за вказаним позовом відкрите провадження.

Представник позивача ОСОБА_5 подала заяву в якій на вимогах позову наполягала, просила слухати справу у її відсутності та відсутності позивача.

Відповідачі та третя особа в суд не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неяки не повідомили.

Суд, виходячи з того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, вважає за можливе винести заочне рішення за наявних доказів.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є власницею Ѕ частини квартири №АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2014 року. (а.с. 8, 9) Право власності на іншу Ѕ частину цієї квартири визнано за ОСОБА_4

Згідно довідки ЖБК «Обчислювач-13» в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_4 з 1990 року, ОСОБА_1 з 1990 року, ОСОБА_2 (син) з 1990 року, ОСОБА_3 (донька) з 1992 року та ОСОБА_6 (дочка колишньої дружини) з 2004 року.

Проте, в квартирі залишилися зареєстрованими ОСОБА_2, який добровільно залишив квартиру у 2007 році та ОСОБА_3, яка в 2012 році залишила спірну квартиру.

Наявність реєстрації в квартирі осіб, які в ній не проживають, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача таким, що втратив право користування квартирою ОСОБА_2, ОСОБА_3

Отже, позов підлягає задоволенню.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, 3-я особа: ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Головуючий М.Ф. Сенько