РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/12581/16-ц

Провадження № 2/643/279/18

12.04.2018 Московський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Сиротникова Р.Є.,

при секретарі - Новаковій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ХМНО Купровської Яни Миколаївни про визнання недійсним договору-купівлі продажу квартири, скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

ВСТАНОВИВ:

15.03.2018 позивач ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ХМНО Купровської Я.М. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, від 18.03.2015, укладений між ОСОБА_4, від імені якого діяв його представник ОСОБА_5, та ОСОБА_2, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Купровською Я.М. та скасувати рішення приватного нотаріуса ХМНО Купровською Я.М. про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер 20103732 від 18.03.2018, за яким право власності на квартиру АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її батько - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. За життя батько позивача був власником квартири АДРЕСА_1, у якій вона особисто проживає та зареєстрована з 28.12.2005. Оскільки позивач постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 їй не потрібно звертатись до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, а вона тим самим прийняла спадщину самим фактом проживання разом із батьком. Про те, 10.10.2016, після смерті її батька, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Онищенко С.В. з метою оформлення своїх спадкових прав на спадщину, а саме на квартиру АДРЕСА_1, та дізналась, що квартира її батька вже продана. Новим власником квартири став співвідповідач по справі - ОСОБА_2. Тобто договір купівлі-продажу квартири посвідчений через один місяць після смерті її батька. Отже власник квартири - батько позивача, не міг укласти даний договір, оскільки станом на день посвідчення правочину він помер. Крім того, усі оригінали правовстановлюючих документів на квартиру залишились у позивача, а тому приватний нотаріус не могла посвідчити договір купівлі-продажу квартири. Однак, судом від другого відповідача витрубавані належним чином завірені копії договору купівлі-продажу квартири від 18.03.2015 та інші документи на підставі яких укладено даний договір. Із документів наданих до суду відповідачем вбачається, що від імені батька позивача договір укладений за довіреністю від 17.06.2014 ОСОБА_5 Станом на 18.05.2015, ОСОБА_5 не міг представляти інтереси батька позивача, так як дія довіреності, видана її батьком припинена ІНФОРМАЦІЯ_5 - у день смерті ОСОБА_4, на підставі закону. Оскільки довіреність вважається припиненою в силу закону, підстав для визнання довіреності від 17.06.2014, виданої батьком позивача на ім'я ОСОБА_5, недійсною немає. Батько позивача, 18.03.2015 не міг бути учасником жодних правовідносин та стороною за договором купівлі-продажу квартири від 18.03.20154, оскільки не мав цивільної дієздатності, у зв'язку зі смертю. Тому, оскільки, волевиявлення батька позивача на укладання спірного договору купівлі-продажу квартири не могло бути, тим більш не могло бути вільним і відповідати його внутрішній волі, позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4, від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Купровською Я.М., є недійсним, з підстав встановлених ч.1 ст. 215 і ч.ч.2-3 ст. 203 ЦК України.

До початку судового засідання від представника відповідача ОСОБА_7,яка діє на підставі довіреності, в інтересах ОСОБА_2, подала відзив на позовну заяву, у якій зазначила, що спірний договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_4, в особі ОСОБА_5, що діяв на підставі довіреності від 17.06.2014 за реєстровим № 2015 та ОСОБА_2 укладений 18 березня 2015 року та посвідченого приватним нотаріусом ХМНО. ОСОБА_4 був власником вищезазначеної квартири, зареєстрований та постійно проживав у ній з 05.02.1988. ОСОБА_1 зареєстрована та проживала у квартирі разом з батьком та сином з 2005. Вона особисто знала про те, що ОСОБА_4 мав намір продати квартиру, у зв'язку з чим видав довіреність на ОСОБА_5, ОСОБА_8 та/або ОСОБА_1, кожен з ним міг діяти незалежно один від одного. Довіреність видана для одержання дублікатів правовстановлюючих документів, оформлення спадкових справ, відчуження квартири та її продаж, а також представництво в судах. Строк дії довіреності три роки. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, до спливу строку дії виданої ним довіреності. Позивачем не підтверджено факту відкриття спадкової справи, а також не надано даних від нотаріусу про те, що вона є спадкоємицею ОСОБА_4, а отже не підтверджено право на звернення до суду як правонаступниці ОСОБА_4 Позивач знала про факт продажу квартири, оскільки була розглянута судова справа про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилання на те, що договір купівлі-продажу квартири нотаріус посвідчила за відсутності правовстановлюючих документів, не може бути прийнято за факт, оскільки у кожного з трьох представників за довіреністю було право на отримання дублікатів документів. На момент вчинення правочину, укладання договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_1 знала про смерть батька, оскільки проживала разом з ним. Інші представники цього факту могли не знати. Позивач їх не повідомила, а ні усно, а ні письмово та не надала жодних доказів звернення до нотаріуса щодо припинення дії довіреності. Тому в даному випадку ОСОБА_5, діючи на підставі довіреності, домовився із покупцями, нотаріус призначила дату укладання договору. Нотаріус, перевіривши в реєстрі дійсність наданих документів, в т.ч. довіреності, правовстановлюючих документів та документів, що посвідчують особу, посвідчила укладання договору, його підписання сторонами. Також зазначила, що приватний нотаріус ХМНО Купровська Я.М. не може виступати відповідачем, оскільки не стає учасником цивільних правовідносин, а отже не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. На підставі викладеного, просила суд відмовити в задоволені позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності, в інтересах ОСОБА_1, уточнену позовну заяву підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, в інтересах ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Відповідач, приватний нотаріус ХМНО Купровська Я.М., в судове засідання не з'явилась. Про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином. До початку судового засідання подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши уточнену позовну заяву позивача з додатками, відзив відповідача на позовну заяву, суд встановив наступне.

Відповідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с.8)

ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1995 та 1/2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.05.1997 (а.с. 9, 10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками є: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_11. (а.с.7)

Відповідно до копії паспорта позивача, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28.12.2005 (а.с.4-6).

Відповідно до копії довіреності від 17.06.2014, посвідченою Гончаренко Т.А., приватним нотаріусом ХМНО Харківської області та зареєстровану в реєстрі за № 2015 (а.с.66), ОСОБА_4, діючи на підставі договору доручення, укладеного з представниками, уповноважив ОСОБА_5, ОСОБА_8, та/або ОСОБА_1 бути його представниками перед фізичними особами з питань: одержання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 на його ім'я; оформлення його спадкових справ; підгодовувати документи для відчуження належної йому квартири та продати належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вести його справи в суді.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого продавець ОСОБА_4 продав, а покупець ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: загальна площа - 52, 5 кв.м., житлова площа - 31,7 кв.м., кількість кімнат - дві, за 895125,00 ( вісімсот дев'яносто тисяч сто двадцять п'ять) гривень, яку покупець повністю сплатив продавцю, ще до підписання договору.

Вищезазначений договір підписаний обома сторонами, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., зареєстрований в реєстрі за № 132. (а.с.64-65)

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого 1270 ЦК України, він заявив про відмову від неї.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що вона зверталась до нотаріусу для оформлення спадщини,що була заведена спадкова справа після ОСОБА_4, померлогоІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом, є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку він представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Позивач ОСОБА_1 знала про смерть ОСОБА_4, оскільки проживала разом з ним, але жодних доказів звернення до нотаріусу, який посвідчував довіреність, та до ОСОБА_5 щодо припинення дії довіреності не надала.

Відповідно до ст. 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

У сенсі положень статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та/або неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового/реального результату.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі відповідно до ст. 657 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статею 203 Цк України встановлені загальні вимоги, додержання яких необхідно для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом встановлено, що при укладанні оспорюваного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який містить підпис обох сторін, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., зареєстрований в реєстрі за № 132, 18.03.2015 дотримано всім вимог, передбачених ЦК України, а отже підстави для визнання даного правочину не чинним відсутні.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочину недійсним» від 06.11.2009 № 9 вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Оскільки позивачем не підтверджено факту відкриття спадкової справи, не підтверджено нотаріусом, що ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_4, а також не надано доказів про те, що даним договором купівлі-продажу квартири порушені права та інтереси ОСОБА_1, а отже вона не мала права звернення до суду як правонаступниця ОСОБА_4

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позовної заяви.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасником справи.

Таким чином, суд знімає арешт з квартири АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6,11,12, 202, 203,215, ,237, 248 638, 655, 1270 ЦК України, ст. Керуючись ст. ст. 12,13,81, 158, 263-265 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ХМНО Купровської Яни Миколаївни про визнання недійсним договору-купівлі продажу квартири, скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити в повному обсязі.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (паспорт серія НОМЕР_2, виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ в Х/обл. 13.06.200 року), який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2015.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_2: РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Купровська Яна Миколаївна (АДРЕСА_3).

Повний текст судового рішення складений 20.04.2018.

Суддя: Р.Є. Сиротников