АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1569/15-ц 22-ц/774/476/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/1569/15-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Комунальний вищий навчальний заклад «Нікопольський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального вищого навчального закладу «Нікопольський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року, яке ухвалено суддею Тихомировим І.В. о 17 годині 07 хвилин у місті Нікополі Дніпропетровської області (відомостей щодо дати складання повного судового рішення матеріали справи не містять), -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального вищого навчального закладу «Нікопольський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» (надалі - КВНЗ «Нікопольський медичний коледж») про визнання незаконними та скасування наказів про винесення доган, відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що з 01.09.2009 року позивач працює в КВНЗ «Нікопольський медичний коледж» на посаді заступника директора з навчальної роботи.

Наказами № 4-к від 12.01.2015 року та № 5-к від 14.01.2015 року їй були оголошені догани, а наказами № 7-аг від 15.01.2015 року та № 8-аг від 16.01.2015 року були внесені зміни та доповнення в існуючі накази відповідно. З зазначеними наказами про оголошення доган ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх необґрунтованими та незаконними, оскільки будь-яких порушень посадових обов'язків з її боку не було, а притягнення до дисциплінарної відповідальності викликане упередженим ставленням директора училища до неї. Крім того вважає, що їй спричинена моральна шкода, яку оцінює в 5000 грн.

Позивач просила суд визнати незаконними та скасувати наказ № 4-к від 12.01.2015 року «Про винесення догани»; наказ № 5-к від 14.01.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.»; наказ № 7-аг від 15.01.2015 року «Про внесення змін та доповнень до наказу № 4-к від 12.01.2015 року»; наказ № 8-аг від 16.01.2015 року «Про внесення змін та доповнень до наказу № 5-к від 14.01.2015 року», які винесені директором КВНЗ «Нікопольський медичний коледж» та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 4-к від 12 січня 2015 року «Про винесення догани ОСОБА_1».

Визнано незаконним та скасовано наказ № 7-аг від 15 січня 2015 року «Про винесення змін та доповнень до наказу № 4-к від 12.01.2015 року».

Визнано незаконним та скасовано наказ № 5-к від 14 січня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1».

Визнано незаконним та скасовано наказ № 8-аг від 16 січня 2015 року «Про винесення змін та доповнень до наказу № 5-к від 14.01.2015 року».

Стягнуто з КВНЗ «Нікопольський медичний коледж» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 300,00 грн.

В іншому в позові відмовлено.

Стягнуто з КВНЗ «Нікопольський медичний коледж» судовий збір в розмірі 3 200,00 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач КВНЗ «Нікопольський медичний коледж» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом було неповно з'ясовано обставини справи та висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, відповідач вважає, що судом не було врахованого того факту, що фактичний потижневий розклад занять кардинально відрізняється від розкладу, затвердженого 02.09.2014 року. Оскільки, посадовою інструкцією ОСОБА_1 передбачено планування, організація навчально-виховного процесу училища і забезпечення контролю за його якістю, то саме вона повинна нести відповідальність за наявність грубих порушень при складанні робочих щотижневих розкладів уроків з фізичного виховання. При цьому, відповідач наголошує на тому, що суд помилково не прийняв, як належний та допустимий доказ по справі, учбовий журнал, оскільки саме на підставі журналу нараховується заробітна плата викладачам та контролюються всі навантаження учбового процесу.

Не погоджується відповідач й з висновками суду щодо недотримання ним положень ст. ст. 147-149 КЗпП України при оголошенні позивачу догани, оскільки дисциплінарне стягнення було накладено в межах місячного строку після виявлення неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов'язків 16 грудня 2014 року, при цьому, позивач надавала свої письмові пояснення щодо цих обставин, які виклала в довільній формі.

Також, відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права, неправомірну відмову у задоволенні його заяви про відвід судді Тихомирова І.В., ненадання судом можливості представнику позивача висловити свою позицію по справі та неврахування його пояснень, невнесення прізвища представника відповідача у журнал судового засідання, надання позивачу можливості не відповідати на деякі запитання відповідача, а також невірне визначення судом розміру судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача КВНЗ «Нікопольський медичний коледж» - Ревункова В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які, кожна окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її залишити без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом на час дії Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 18.03.2004 року, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_5, відповідно до наказу № 272-к від 01.09.2009 року, прийнята на роботу до Нікопольського медичного училища на посаду заступника директора з навчальної роботи з 01.09.2009 року (т. 3 а.с. 46, 201-202).

Наказом № 289-у від 22.09.2009 року було змінено прізвище заступнику директора з навчальної роботи Нікопольського медичного училища з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 у зв'язку із одруженням (т. 3 а.с. 47)

01.09.2009 року ОСОБА_1 була ознайомлена з посадовою інструкцією заступника директора з навчальної роботи (т. 2 а.с. 4-6)

15.12.2014 року за № 57-од директором Нікопольського медичного училища видано розпорядження, яким було створено робочу групу для проведення аналізу успішності студентів груп 1А-11, 1А-12, 1А-13 та зобов'язано надати пояснення до 16.12.2014 року ОСОБА_1 щодо відповідності навчального плану спеціальності «Акушерська справа» 1 рік навчання в період з 2011 року по 2013 рік (т. 2 а.с. 83).

17.12.2014 року комісією, в складі методиста ОСОБА_6, зав. виробничою практикою Т.А. Зайченко, зав. відділення Т.І. Тарханова, зав. відділення М.І.Мазуренко, було складено акт про відмову ОСОБА_1 від надання пояснень щодо не відповідності навчального плану спеціальності «Акушерська справа» 1 рік навчання в період з 2011 року по 2013 рік (т. 2 а.с. 86).

Актом перевірки успішності студентів спеціальності «Акушерська справа» 1 року навчання за 2011-2012, 2012-2013, 2013-2014 н.р. від 16.12.2014 року встановлено, що після проведення 02.12.2014 року позачергового ОМК з зазначенням недоліків у графіку робочого процесу щодо виробничої практики спеціальності «Акушерська справа», ОСОБА_1 було виправлено виявлені недоліки та уникнуто в 2014-2015 навчальному році наслідків виявлених порушень (т. 2 а.с. 84-85).

Наказом № 4-к від 12.01.2015 року «Про винесення догани» винесено догану заступнику директора з навчальної роботи ОСОБА_1 за систематичне порушення своїх посадових обов'язків - п. 2.2, 2.3, 2.7 Посадової інструкції (т. 1 а.с. 3-4).

Наказом № 5-к від 14.01.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» винесено догану заступнику директора ОСОБА_1 за порушення в організації навчально-виховного процесу, не дотримання нормативно-правових та розпорядчих документів при складанні розкладу занять з фізичного виховання. (т. 1 а.с. 5-7).

Наказом № 7-аг від 15.01.2015 року «Про внесення змін та доповнень до наказу № 4-к від 12.01.2015 року» винесено догану заступнику директора ОСОБА_1 за порушення своїх посадових обов'язків п. 2.2, 2.3, 2.7 посадової інструкції (т. 1 а.с. 8).

Наказом № 8-аг від 16.01.2015 року «Про внесення змін та доповнень до наказу № 5-к від 14.01.2015 року» винесено догану заступнику директора ОСОБА_1 за порушення в організації навчально-виховного процесу, не дотримання нормативно-правових та розпорядчих документів при складанні розкладу занять з фізичного виховання (т. 1 а.с. 9).

Рішенням Дніпропетровської обласної ради 143-7/VII від 02 грудня 2016 року змінено назву Нікопольського медичного училища, заснованого на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, на Комунальний вищий навчальний заклад «Нікопольський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» (т. 2 а.с. 235).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконними та скасування наказів № 4-к від 12.01.2015 року, № 5-к від 14.01.2015 року, № 7-аг від 15.01.2015 року та № 8-аг від 16.01.2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що застосування дисциплінарного стягнення відбулося з порушення вимог трудового законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Зі змісту ст. 147 КЗпП України вбачається, що єдиною підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення ним трудової дисципліни.

Відповідно до вимог трудового законодавства порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Наявність вини є обов'язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. При обранні виду стягнення власник повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ст.149 КЗпП України).

Частиною 1 ст. 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

З аналізу цих норм КЗпП України слідує, що працівник може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності лише у випадку виявлення винного проступку, у межах строків визначених ст. 148 КЗпП України, та накладенню дисциплінарного стягнення завжди передує вимога власника або уповноваженого ним органу до порушника щодо надання письмових пояснень стосовно виявленого проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження директора училища № 57-од від 15.12.2014 року «Про внесення змін у навчальний план 2014-2015 н. р. для спеціальності «Акушерська справа» було створено робочу групу для проведення аналізу успішності студентів груп 1А-11, 1А-12, 1А-13, робочою групою була проведена перевірка на відповідність графіка навчального процесу на спеціальності «Акушерська справа» міністерському навчальному плану 2011 року щодо віднесення виробничої практики у студентів I курсу спеціальності «Акушерська справа» до другого семестру та зобов'язано ОСОБА_1 надати пояснення до 16.12.2014 року щодо відповідності навчального плану спеціальності «Акушерська справа» 1 рік навчання в період з 2011 року по 2013 роки (т. 2 а.с. 83).

За результатами акту перевірки успішності студентів спеціальності «Акушерська справа» I року навчання за 2011-2012, 2012-2013, 2013-2014 навчальні роки від 16.12.2014 року виявлена невідповідність графіків навчального процесу Нікопольського медичного училища спеціальності «Акушерська справа» I року навчання за 2011-2012 н.р., 2014-2015 н.р. з міністерським примірним навчальним планом від 2011 року (т. 2 а.с.84).

17.12.2014 року комісією в складі методиста ОСОБА_6, зав. виробничою практикою Т.А. Зайченко, зав. відділення Т.І. Тарханова, зав. відділення М.І.Мазуренко було складено акт про відмову ОСОБА_1 від надання пояснень щодо не відповідності навчального плану спеціальності «Акушерська справа» 1 рік навчання в період з 2011 року по 2013 рік (т. 2 а.с. 86).

Наказом № 4-к від 12.01.2015 року «Про винесення догани», зміни до якого внесено наказом № 7-аг від 15.01.2015 року «Про внесення змін та доповнень до наказу № 4-к від 12.01.2015 року», винесено догану заступнику директора з навчальної роботи ОСОБА_1 за порушення своїх посадових обов'язків - п. 2.2, 2.3, 2.7 Посадової інструкції, а саме: невірне віднесення виробничої практики у графіках навчального процесу на 2012-2013, 2013-2014 та 2014-2015 навчальні роки, які призвели до порушення у виплаті стипендій студентам груп 1А-11, 1А-12, 1А-13 на першому році навчання за січень місяць 2012, 2013, 2014 років.

Зважаючи на те, що роботодавець до застосування дисциплінарного стягнення, у порушення вимог ч.1 ст. 149 КЗпП України, не зажадав від порушника трудової дисципліни - ОСОБА_1 письмових пояснень щодо всіх обставин, які стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання наказів № 4-к від 12.01.2015 року та № 7-аг від 15.01.2015 року незаконними.

Доводи апеляційної скарги про те, що від надання таких пояснень ОСОБА_1 відмовилася спростовуються матеріалами справи.

Так, актом від 17.12.2014 року дійсно підтверджено, що ОСОБА_1 відмовилася від надання пояснень щодо не відповідності навчального плану спеціальності «Акушерська справа» 1 рік навчання в період з 2011 року по 2013 рік, однак, цей Акт, складений комісією у складі працівників відповідача, підтверджує й те, що роботодавець не ставив перед ОСОБА_1 питання про надання пояснень щодо інших обставин, які теж стали підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, зокрема, щодо невірного віднесення виробничої практики у графіках навчального процесу на 2013-2014 та 2014-2015 навчальні роки.

Наказом № 5-к від 14.01.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.», зміни до якого внесено наказом № 8-аг від 16.01.2015 року «Про внесення змін та доповнень до наказу № 5-к від 14.01.2015 р.», позивачці була винесена догана за порушення в організації навчально-виховного процесу, недотримання нормативно-правових та розпорядчих документів при складанні розкладу занять з фізичного виховання, а саме: розклад на I семестр 2014-2015 н.р. був затверджений директором 02.09.2014 року і відповідав наданим директором письмовим вимогам щодо розкладу занять стосовно додержання тижневого навантаження з дисципліни «Фізичне виховання» в обсязі 4-х годин на тиждень. Проте, після звернень викладачів фізичного виховання з приводу розкладу занять з цієї дисципліни та надання службової записки керівником фізичного виховання Гаркавою Т.В. було зроблено висновок, що наявні порушення щодо тижневого навантаження з вказаної дисципліни, а саме: більше або менше 4-х годин на тиждень; поєднання двох занять з цієї дисципліни в один день або два дні поспіль в одній групі.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, до застосування дисциплінарного стягнення відповідач взагалі не зажадав від ОСОБА_1 письмових пояснень щодо обставин, які стали підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, що є порушенням ст. 149 КЗпП України, а тому накази № 5-к від 14.01.2015 року та № 7-аг від 15.01.2015 року теж не можна вважати законними, оскільки вони прийняті з порушення встановленої Законом процедури.

Надання ОСОБА_1 письмових пояснень щодо її незгоди з винесення догани не можна вважати виконання роботодавцем вимог ч.1 ст. 149 КЗпП України, оскільки такі пояснення позивач надала вже після постановлення оспорюваних наказів, а не до вирішення питання щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що посадовою інструкцією ОСОБА_1 передбачено планування, організація навчально-виховного процесу училища і забезпечення контролю за його якістю, то саме вона повинна нести відповідальність за наявність грубих порушень при складанні робочих щотижневих розкладів уроків з фізичного виховання колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції було вірно встановлено, що такі обов'язки ОСОБА_1 виконувалися належним чином і протилежного відповідачем не було доведено.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було вірно встановлено порушення права позивача у зв'язку з неправомірним застосуванням щодо неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Так, порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно із ст. 237-1 КЗпП України, є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вищевикладене та роз'яснення, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, № 4 яким передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість частково задовольнити позовні вимоги в цій частині та вірно визначив розмір моральної шкоди, що відповідає перенесеним позивачем моральним стражданням у сумі 300 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Посилання представника відповідача щодо ненадання судом можливості представнику позивача висловити свою позицію по справі та неврахування його пояснень, невнесення прізвища представника відповідача у журнал судового засідання, надання позивачу можливості не відповідати на деякі запитання відповідача, спростовується журналом судового засідання (т. 3 а.с. 48-52), згідно якого у судовому засіданні були присутні два представники відповідача, які надавали пояснення та задавали питання позивачу.

Доводи ж апеляційної скарги про безпідставну відмову в задоволенні заяви про відвід Головуючого у справі є необґрунтованими, оскільки апеляційна скарга не містить доводів про наявність підстав, передбачених ст. 20 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, для відводу судді.

Не може погодитись колегія суддів й з доводами апеляційної скарги щодо невірного визначення судом першої інстанції розміру судового збору, якій підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки він визначений судом вірно у сумі 3 200,00 грн., з урахуванням вимог ст. 6 Закону України «Про судовий збір», згідно якої, у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте. відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального вищого навчального закладу «Нікопольський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: