провадження № 2/520/1027/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання - Молодов В.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН 142300114, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: Вінницька область, Тульчинський район, село Юрківка, вул. Я. Кочури, 37), треті особи: Третя одеська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року до Київського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про припинення шляхом розірвання договору довічного утримання (догляду), укладеного 08.08.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 (реєстр № 6-1324, №6-1325) з поверненням позивачу у її приватну власність квартири № 2 будинку № 25 по проспекту академіка Глушка в місті Одесі. Також позивач просить визначити порядок виконання рішення суду у відповідності до статті 217 ЦПК України, при якому рішення суду буде підставою для Третьої Одеської державної контори для повернення позивачу правовстановлюючих документів на квартиру та зняття заборони (виключення обтяження) з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (номер запису про обтяження 15894935), з наступною реєстрацією квартири на імя позивача.

16.04.2018 року спір між сторонами призначено до врегулювання за участю судді.

При проведенні спільних та закритих нарад із сторонами суддя сприяв врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позов, про що 17 травня 2018 року надав відповідну заяву (вхід.№17491).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 08 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 (а.с. 8).

За вказаним договором ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання по забезпеченню догляду та утримання позивача.

Згодом стосунки між сторонами почали погіршуватися, оскільки позивач виказувала незадоволення умовами її утримання з боку ОСОБА_2 та його відношенням до неї, а ОСОБА_2 в свою чергу вважав, що взяті на себе зобовязання він виконує належним чином. Між сторонами виник міжособистий конфлікт та гостра непрязнь.

За положеннями ст.ст. 215 - 235, ст. 526, ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним.

Згідно з ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 755, ч. 1 ст. 756 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2, 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 526, 610, 651, 744, 755, 756 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 206, 259, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 (ІПН 142300114, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: Вінницька область, Тульчинський район, село Юрківка, вул. Я. Кочури, 37), треті особи: Третя одеська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 08.08.2016 року між ОСОБА_4 (ІПН 142300114, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: Вінницька область, Тульчинський район, село Юрківка, вул. Я. Кочури, 37), посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі Третьої Одеської державної нотаріальної контори за №6-1324 (з реєстр. заборони № 6-1325).

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру № АДРЕСА_2, загальною площею 68,2 кв.м., житловою 39,5 кв.м. на імя ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: Вінницька область, Тульчинський район, село Юрківка, вул. Я. Кочури, 37) згідно до договору довічного утримання від 08.08.2016 року за №6-1324 (з реєстр. заборони № 6-1325).

Зняти заборону на відчуження квартири № АДРЕСА_2, загальною площею 68,2 кв.м., житловою 39,5 кв.м., накладену 13.08.2016 року державним реєстратором Третьої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (номер запису про обтяження 15894935).

Припинити право власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: Вінницька область, Тульчинський район, село Юрківка, вул. Я. Кочури, 37) на квартиру № АДРЕСА_2, загальною площею 68,2 кв.м., житловою 39,5 кв.м.

Повернути у приватну власність ОСОБА_4 (ІПН 142300114, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) квартиру № АДРЕСА_3, загальною площею 68,2 кв. м., житловою - 39.5 кв.м. та визнати за нею право власності на це майно.

Повернути правовстановлюючі документи на квартиру № АДРЕСА_4 ОСОБА_6 (ІПН 142300114, адреса реєстрації: АДРЕСА_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Датою складання судового рішення є 21 травня 2018 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Головуючий Літвінова І. А.