БРОДІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/359/18

Провадження № 2/439/306/18

"15" травня 2018 р.

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Ковальчук Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її користь на утримання їх дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше як 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак, подала суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак, подав суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, згідний на стягнення аліментів.

Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 5, 6).

З пояснень позивачки, зазначених в позовній заяві, вбачається, що усі обов'язки щодо матеріального утримання дитини виконує лише вона. Це й примусило її звернутися до суду з цим позовом. Відповідач працює в ДП «Бродівський лісгосп», отримує постійно заробітну плату. Він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини, проте, не бажає цього робити. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Вона працює прибиральницею у Центрі поштового зв'язку, а також у Львівській митниці ДФС, отримує постійну заробітну плату. Однак, цих коштів недостатньо для забезпечення належного життєвого рівня сім'ї та утримання сина ОСОБА_4.

Відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 43, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікацний номер НОМЕР_1 на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј

частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше як 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Звернути до негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_5