Справа № 611/1081/17
Провадження № 2/611/23/18
15 травня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі :
головуючого - судді Коптєва Ю.А.,
за участю секретаря - Малемоненко А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
23 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності.
В обґрунтування позову зазначив, що договір купівлі-продажу на вказаний будинок між ним та ОСОБА_2, не був посвідчений та зареєстрований належним чином. В той же час, оскільки він відкрито, добросовісно і безперервно володіє більше ніж 10 років вказаним житловим будинком, вважає, що має право на набуття права власності на нього, в порядку набувальної давності.
В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку, завчасно, відповідно до вимог ч.5 ст.128 ЦПК України, що підтверджується надісланими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач про причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або заперечення проти позову суду не надав. Крім того, відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
З довідки №225 наданої 04 квітня 2016 року вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 24).
У вищенаведеному будинку ОСОБА_2 не мешкає з 1996 року.
Натомість, позивач більше 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також утримує його.
Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно частини 4 зазначеної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, п. 8 цих положень встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давністю поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.
Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.
Відповідно до п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
Положеннями ст. 5 ЦПК України, ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Враховуючи те, що по справі підтверджено, що ОСОБА_1 без належних правових підстав володіє житловим будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с АДРЕСА_1, але таке заволодіння, на думку суду, є добросовісним, так як таке заволодіння відбулось не шляхом викрадення чи шахрайства, а лише без укладення з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями в належній формі, зважаючи на те, що позивач належними та допустимими доказами довів, що він продовжує відкрито, тобто очевидно для всіх та безперервно користуватись цим будинком з 26 квітня 2004 р. і по даний час та відноситись до вказаного об'єкта, як до свого, оформив під вказаним будинком землю на себе, зважаючи на те, що відповідач жодним чином не претендує на вказаний будинок про, що свідчить визнання нею позову в заяві про розгляд справи у її відсутність, виходячи з загального принципу цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований, суд вважає за необхідне захистити права позивача в спосіб, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності, задовольнивши позовні вимоги саме до відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 258, 259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,- задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, номер і серія паспорта - НОМЕР_2, право власності на житловий будинок, загальною площею 87,7 кв. м., (літ.А1), розташований за адресою: АДРЕСА_1, з господарськими спорудами: сарай ( літ. Б), погріб (літ. В), вбиральня (літ. Г), сарай (літ. Д), сарай (літ. Ж), сарай (літ. З), гараж (літ. Е), літня кухня (літ. К), сарай (літ. Л), сарай (літ. М), літній душ (літ. Н), огорожа (літ.N-1), ворота (літ. N-2).
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Барвінківський районний суд Харківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ю. А. Коптєв