05.05.2018 Справа № 756/1953/18
Справа № 756/1953/18
Провадження № 2/756/3041/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 травня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Пересунька Я.В.,
при секретарі - Шецкіній О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Оболон ського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, третя особа - ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття особи з реєстрації місця проживання, -
У лютому 2012 року ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з указаним позовом, просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири № АДРЕСА_1, а також зобов'язати Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстрації місце проживання ОСОБА_3 у квартирі № АДРЕСА_1.
Позов обґрунтовано тим, що 17 лютого 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 22 грудня 2011 року.
За час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_1 - дочка ОСОБА_2.
10 квітня 2012 року відповідач подарував квартиру у рівних частках дітям, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування.
Останні десять років відповідач у квартирі не проживає і місце його фактичного проживання ОСОБА_1 невідоме, що свідчить про втрату права користування цією квартирою.
Крім того, відповідач жодного разу не сплачував комунальні послуги за квартиру, в якій зареєстрований, а тому його реєстрація чинить перешкоди власникам квартири у володінні нею.
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судове засідання 5 травня 2018 року не з'явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також вказали, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 5 травня 2018 року повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом на останню відому суду адресу реєстрації місця проживання, шляхом направлення судових повісток, розміщення оголошень на сайті суду про час та місце проведення судових засідань 25 квітня 2018 року та 5 травня 2018 року, а також шляхом направлення на його мобільний телефон смс-повідомлень, які він отримав 6 квітня 2018 року об 11 год. 56 хв. та 27 квітня 2018 року о 13 год. 51 хв.
Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання 5 травня 2018 року повторно представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток.
За таких обставин, враховуючи наявність клопотання позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи із ухваленням заочного рішення.
Третя особа ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, що надійшла до суду 2 травня 2018 року, в якій також зазначив, що проти задоволення позову не заперечує та погоджується з викладеними в позовній заяві доводами.
Заслухавши пояснення позивача, її представника та показання свідків у судовому засіданні 25 квітня 2018 року, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Судом установлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 10 квітня 2012 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 - квартиру № АДРЕСА_1 (а.с. 15-18).
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 9).
Відповідно до довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу», станом на 9 серпня 2017 року у квартирі № АДРЕСА_1 зареєстровані батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, власник ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та співвласник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).
Надані ОСОБА_1, як законним представником неповнолітньої ОСОБА_2, квитанції про оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 19-20) свідчать про те, що саме вона несе витрати на утримання квартири.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону мають члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним.
Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні 25 квітня 2018 року було допитано в якості свідка ОСОБА_1, яка суду пояснила, що востаннє бачила відповідача у 2017 році біля входу до під'їзду будинку, коли він привіз дочку додому. З тих пір вони не спілкуються. Квартира № АДРЕСА_1 - це була квартира батьків відповідача ОСОБА_3, яку після розірвання шлюбу із свідком він вирішив подарувати дітям. Протягом останніх 10 років у відповідача не було намагань вселитись до квартири, хоча перешкод у користуванні нею йому ніхто не чинив. При розірвання шлюбу з відповідачем була домовленість, що вона залишає йому транспортні засоби, а він їй та дітям - квартиру. Вона просила відповідача добровільно зняти з реєстрації своє місце проживання у квартирі, але він відмовився це зробити і сказав: «Посмотрим кто кого…».
Свідок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка з 9 лютого 2001 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, суду пояснила, що знає ОСОБА_1 як сусідку (проживають на одному поверсі), а ОСОБА_3 - як її колишнього чоловіка. Відповідача знає з 2001 року. Останній раз бачила його більше п'яти років тому, коли він подзвонив у двері до квартири свідка через те, що поламався дзвінок у квартирі НОМЕР_4. Тоді свідок йому не відчинила, оскільки не впізнала, хоча він і представлявся. Свідку відомо, що на теперішній час у квартирі НОМЕР_4 проживають ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
Таким чином, оцінивши докази в справі в їх сукупності, суд робить висновок про те, що оскільки відповідач не є співвласником квартири № АДРЕСА_1, понад рік у ній не проживає, то він підлягає визнанню таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.
Крім того, підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині зобов'язання Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстрації місце проживання ОСОБА_3 у квартирі № АДРЕСА_1, як похідної вимоги від вимоги про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 142 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору.
Керуючись ст. ст. 81, 83, 89, 223, 264-266, 274-279, 280-282, 289 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 162 ЖК Української РСР -
Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 - з а д о в о л и т и.
Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП: НОМЕР_1) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Зобов'язати Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстрації місце проживання ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП: НОМЕР_1) у квартирі № АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) судові витрати у виді судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Оболонським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Оболонського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання через Оболонський районний суд м.Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст заочного рішення виготовлено 10 травня 2018 року.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо його не буде скасовано.
Суддя: Я.В. Пересунько