справа №431/3959/17
провадження №8/431/6/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

03 травня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кудрявцева І.В.

при секретарі Ведибіда Ю.О.

за участі відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області у м.Старобільськ Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 08.09.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 08.09.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 08.09.2017р. визнано мирову угоду укладену між ним та позивачкою, якою визнано за позивачкою право власності на домоволодіння №29 по вул.Миру у с.Проїждже Старобільського району Луганської області. На час укладання мирової угоди він з позивачкою перебували у шлюбі, він довіряв позивачці і позивачка вмовила його що діє виключно в інтересах їх малолітнього сина, тому вони домовились що він визнає позовні вимоги і відмовляється від своїх прав на домоволодіння суто формально в інтересах їх неповнолітньої дитини, але фактично так і залишиться проживати у будинку. Через деякий час, після того як відповідач виконав усі умови стосунки між ними погіршились і вони почали мешкати окремо. Відповідач залишився проживати у вказаному будинку, який було отримано ним у спадщину від матері. Лише після цього він зрозумів що позивачка ввела його в оману, її метою було заволодіти будинком на її користь будь-яким чином і це було не в інтересах їхньої дитини, зараз позивачка почала виганяти його з будинку, незважаючи на їхні домовленості. Вважав що ці обставини є нововиявленими, оскільки він не міг знати про шахрайські наміри позивачки щодо заволодіння його спадковим майном, просив скасувати ухвалу суду від 08.09.2017р.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявилась, у відділення звязку за отриманням судових повісток не зявилась, у звязку з чим суд відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України суд вважає її повідомленою про дату, час та місце розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, про причини неявки не повідомляла, 08.09.2017р. надала до суду заяву про розгляд цивільної справи за її позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя без її участі (а.с.19). У звязку з чим суд відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглянути заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за відсутності позивачки ОСОБА_2, та відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України вважає за можливе розглянути по суті цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя за відсутності позивачки ОСОБА_2

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 свою заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтримав у повному обсязі, пояснив, що йому не було відомо про шахрайські наміри позивачки щодо заволодіння його спадковим майном і стало йому відомо про обман після того як ОСОБА_2 почала виганяти його з будинку наприкінці лютого 2018р., просив скасувати ухвалу від 08.09.2017р. та відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 08.09.2017р. року (а.с.23) визнано мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, яка викладена в заяві сторін про визнання мирової угоди, та визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння №29 по вул.Миру с.Проїждже Старобільського району Луганської області, що складається з: А-1 житловий будинок, Б літня кухня, В сарай, Е сарай, Д сарай, п/г погріб, №1 огорожа, №2 колодязь, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя закрито.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок та має стосуватися лише прав та обовязків сторін.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи.

У судовому засіданні з пояснень відповідача ОСОБА_1 було достовірно встановлено, що мирова угода від 08.09.2017р. укладена відповідачем ОСОБА_1 під впливом обману з боку позивачки ОСОБА_2 щодо надання відповідачу права проживати у домоволодінні, і така обставина обману з боку позивачки є істотною для справи обставиною та не була встановлена судом і не була та не могла бути відома відповідачу на час розгляду 08.09.2017р. справи, у звязку з чим ухвала Старобільського районного суду Луганської області від 08.09.2017р. про визнання мирової угоди підлягає скасуванню.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.6) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 26.09.2009р.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до копії рішення Старобільського районного суду Луганської області від 21.09.2009р. (а.с.12-13) за ОСОБА_1 визнано право власності у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 08.07.2001р., на будинок №29 по вул.Миру с.Проїждже Старобільського району Луганської області.

Відповідно до азб.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи (а.с.а.с. 6,12-13) було достовірно встановлено, що домоволодіння №29 по вул.Миру с.Проїждже Старобільського району Луганської області не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбане відповідачем ОСОБА_1 особисто у порядку спадкування за законом після смерті його матері, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання вказаного домоволодіння спільним сумісним майном подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.60 СК України, ст.ст.11-13, 81, 263-265,268, 429 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 08.09.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити.

Скасувати ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 08 вересня 2017 року у цивільній справі №431/3959/17 провадження №2/431/1403/17 про затвердження мирової угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, за якою визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння №29 по вул.Миру с.Проїждже Старобільського району Луганської області, що складається з: А-1 житловий будинок, Б літня кухня, В сарай, Е сарай, Д сарай, п/г погріб, №1 огорожа, №2 колодязь, та провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя закрито.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Луганської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.В. Кудрявцев