АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2462/18 Справа № 206/4422/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Дніпро 15 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про припинення стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про припинення стягнення аліментів /а.с. 2-3/.

Після уточнення позовних вимог просив суд ухвалити рішення, яким звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки усіх видів доходу щомісячно, що стягнуті на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2014 року, за період з 01 вересня 2016 року по 31 серпня 2017 року, мотивуючи тим, що даним рішенням з нього були стягнуті аліменти на період навчання доньки. Як йому стало відомо, протягом 2016-2017 року навчального року його донька ОСОБА_4 не навчалася в Дніпропетровському національному університеті, перебуваючи в академічній відпустці, а навчалася на курсах іноземної мови при університеті. Тому він не ставив питання про звільнення його від сплати аліментів. В серпні 2017 року, він дізнався, що донька не має наміру продовжувати навчання в університеті. Вже в процесі розгляду даної справи йому також стало відомо, що донька в період з 01.09.2016 року по 10.08.2017 року не навчалася на курсах іноземної мови при університеті. Взагалі не відомо чи навчалася вона в цей період. У звязку з чим, вважав, що не було правових підстав для стягнення з нього аліментів на користь відповідачки, оскільки вона приховувала той факт, що донька не навчається.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено /а.с.54/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі /а.с. 56-57/.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції в яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є батьком повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2014 року були стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на час навчання, починаючи з 05 вересня 2014 року і до досягнення двадцяти трьох років, тобто до 22 квітня 2019 року /а.с.4/.

Аліменти у зазначеній вище справі були присуджені у звязку з навчанням ОСОБА_4 у Дніпропетровському національному університеті ім. Олеся Гончара Міністерства освіти та науки України.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання та у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.2 ст.199 СК України право утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як вбачається з довідки №87-225-669 від 06.09.2017 року, виданої Дніпропетровським національним університетом ім. Олеся Гончара Міністерства освіти та науки України, ОСОБА_4 є студенткою 3 курсу денного відділення факультету української і іноземної філології та мистецтвознавства, гр. УК-15-2. Вступила до ДНУ у 2014 році. З 01.09.2016 року н/з №1374с від 01.09.2016 року знаходилася в академічній відпустці у звязку з виїздом на навчання до Університету електронних наук та технологій Сі Дієнь (Китайська народна республіка). Повернулася з академічної відпустки з 31.08.2017 року /а.с.18/.

Даний факт підтверджується також довідкою №88-553с-178 від 05.10.2017 року /а.с.30/.

Згідно довідки Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області єдиним джерелом доходу ОСОБА_4 за період з 01.04.2016 року по 30.09.2017 року була стипендія.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що діючим законодавством передбачено збереження місця навчання на час знаходження студента в академічній відпустці та донька позивача ОСОБА_4 починаючи зі вступу в 2014 році до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара Міністерства освіти та науки України та до тепер є його студенткою, навчання не припиняла.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим та таким, що відповідає нормам діючого законодавства.

Відповідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у звязку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоровя, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку. Навчання чи стажування в освітніх і наукових установах (у тому числі іноземних держав) може бути підставою для перерви у навчанні, якщо інше не передбачено міжнародними актами чи договорами між закладами вищої освіти.Здобувачам вищої освіти, які реалізують право на академічну мобільність, протягом навчання, стажування чи здійснення наукової діяльності в іншому закладі вищої освіти (науковій установі) на території України чи поза її межами гарантується збереження місця навчання та виплата стипендії відповідно до положення про порядок реалізації права на академічну мобільність. Такі особи не відраховуються із складу здобувачів вищої освіти.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, зокрема, передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 припиняла навчання спростовуються матеріалами справи, зокрема довідками з місця навчання /а.с. 18-30/.

Інші доводи апеляційної скарги не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_5