Номер провадження: 22-ц/785/3228/18
Номер справи місцевого суду: 2-5328/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря Сідлецької Ю.С.

з участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 березня 2017 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (суддя Луняченко В.О.) за позовом ОСОБА_2 (правонаступник відкритого акціонерного товариства «Одеса-Банк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

13.07.2011 року відкрите акціонерне товариство «Одеса-Банк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.04.2014 року частково скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2013 року і прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банка заборгованості у розмірі 410 174,56 гривень та судових витрат.

Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2014 року, 21.01.2016 року і 15.02.3017 року здійснена заміна стягувача у виконавчому провадженні, а саме: замість Банка стягувачем визнано ОСОБА_2

15.03.2017 року державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області (далі-держвиконавець ВДВС) звернувся із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Подання обґрунтоване тим, що у ВДВС тривалий час перебуває виконавче провадження ВП№53237423 про стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_3 спочатку на користь Банка, а у подальшому, після замін стягувача, на користь ОСОБА_2 З 2013 року і станом на березень 2017 року рішення суду не виконано.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 року ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон до виконання ним зобовязань за виконавчим листом від 20.05.2014 року про стягнення заборгованості на користь ОСОБА_2 у розмірі 413 814,56 гривень.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3 просить ухвалу суду від 24.03.2017 року скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання держвиконавця ВДВС, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду і неповне зясування обставин справи.

Апеляційна скарга боржника ОСОБА_3 зазначає: дежвиконавець не надав суду жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в ухвалі суду від 24.093.2017 року; обставини ухилення від виконання судового рішення не відповідають дійсності; наявність умислу в ухиленні, а також факт ухилення підлягають доведенню і є оціночним поняттям; невиконання зобовязання протягом строку, про який вказує держвиконавець не свідчить про ухилення боржника; тягар доказування факту ухилення боржника покладається саме на держвиконавця; держвиконавець не надав суду матеріали виконавчого провадження на підтвердження відсутності боржника за місцем проживання, відсутність у боржника майна і доходів, на які можливо звернути стягнення; не надано доказів на підтвердження того факту, що обмеження у праві виїзду будь-яким чином вплине на виконання рішення суду і буде сприяти його виконанню; суду не надано доказів того, що боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження; ухвала суду не містить мотивів, з яких суд дійшов висновку про задоволення подання; боржник з 2015 року працює директором у ТОВ «ВВВ ТРЕЙД» і в силу специфіки роботи йому доводиться систематично виїжджати за межі України для укладення контрактів; за місцем реєстрації боржник отримує всю кореспонденцію; боржник здійснив часткову оплату заборгованості у розмірі 10 000 гривень і у подальшому планує погасити всю суму боргу.

Стягувач ОСОБА_2 в поясненнях на апеляційну скаргу зазначив: боржник, у встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження строк для добровільного виконання вимог виконавчого документа не виконав, будь-яких дій по сплаті боргу не вчиняє; на виклики до держвиконавця не зявляється; виконавче провадження вже є четвертим, яке відкрито на підставі виконавчого документа від 20.05.2014 року; боржник ухиляється від отримання пошти як за місцем реєстрації, так і за місцем роботи у ТОВ «ВВВ ТРЕЙД»; з серпня 2017 року розпочато процедуру банкрутства ТОВ «ВВВ ТРЕЙД», а рішенням господарського суду Одеської області від 26.12.2017 року ТОВ «ВВВ ТРЕЙД» визнано банкрутом із боргами на суму 14 349 401 гривень; матеріали виконавчого провадження містять достатньо доказів ухилення боржника від виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості.

Представник ВДВС у відзиві на апеляційну скаргу зазначив: 12.01.2017 року у черговий раз відкрито виконавче провадження ВП №53237423 про стягнення із боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 413 814,56 гривень; копія постанови надсилалась сторонам виконавчого провадження; майновий стан боржника перевірявся як щодо рахунків в установах банку та інших фінансових установах, так і стосовно рухомого й нерухомого майна, перевірялась інформація стосовно боржника і в Пенсійному фонді України; оскільки у боржника було відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, до ТОВ «ВВВ ТРЕЙД» направлялась постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника; ствердження боржника про систематичні виїзди за кордон для укладення контрактів безпідставні, оскільки ТОВ «ВВВ ТРЕЙД» перебуває у стані припинення; ствердження про часткове погашення боргу у розмірі 10 000 гривень необґрунтовані, оскільки на виконанні у ВДВС також є виконавчий лист про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 і зазначена сума грошових коштів пішла на погашення заборгованості по аліментам; боржник не виконав вимогу про погашення заборгованості, декларацію не надав і не вчинив будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду та погашення боргу стягувачу ОСОБА_2

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Судом першої та судом апеляційної інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.04.2014 року частково скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2013 року і прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банка заборгованості у розмірі 410 174,56 гривень та судових витрат (а.с.200-203,266-272 т.1).

Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2014 року, 21.01.2016 року і 15.02.3017 року здійснена заміна стягувача у виконавчому провадженні, а саме: замість Банка стягувачем визнано ОСОБА_2І.(а.с.21,76,77101,102 т.2).

15.03.2017 року державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області (далі-держвиконавець ВДВС) звернувся із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 року ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон до виконання ним зобовязань за виконавчим листом від 20.05.2014 року про стягнення заборгованості на користь ОСОБА_2 у розмірі 413 814,56 гривень (а.с.119 т.2).

Між сторонами виникли правовідносини з виконання судового рішення, прийнятого у порядку ЦПК України, які регулюються нормами ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (далі-Закон 1) і Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» (далі-Закон 2).

Суд першої інстанції, задовольняючи подання держвиконавця ВДВС про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України виходив з того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, а майно, на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє (а.с.119 т.2).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ст. 377-1 ч.ч1,2 ЦПК України).

Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати

заборгованості зі сплати аліментів (ст. 6 абз.5 Закону 2).

Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (ст. 18 ч.1, ч.2 п.19 Закону 1).

12.01.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №53237423 про стягнення із боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 413 814,56 гривень (а.с.85,86 т.2, а.с.77,78 т.3).

Відповідно до вимог ст. ст. 3,4,24,25,26 Закону 1 держвиконавцем ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно й попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.85,86 т.2).

Боржник, у встановленому законом порядку, постанову від 12.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження, не оскаржив.

Станом на 15.03.2017 року боржник не виконав рішення суду, декларацію не надав і будь-яких дій спрямованих на виконання рішення суду і погашення заборгованості не здійснив.

Зважаючи на те, що боржник ОСОБА_3 ухилявся від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, не подав держвиконавцю декларацію про доходи та майно, станом на 15.03.2017 року не виконав рішення суду й не погасив заборгованість у розмірі 413 814,56 гривень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Доводи боржника ОСОБА_3 у скарзі про те, що: наявність умислу в ухиленні, а також факт ухилення підлягають доведенню і є оціночним поняттям; невиконання зобовязання протягом строку, про який вказує держвиконавець не свідчить про ухилення боржника; держвиконавець не надав суду матеріали виконавчого провадження на підтвердження відсутності боржника за місцем проживання, відсутність у боржника майна і доходів, на які можливо звернути стягнення; не надано доказів на підтвердження того факту, що обмеження у праві виїзді будь-яким чином вплине на виконання рішення суду і буде сприяти його виконанню; суду не надано доказів того, що боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження; боржник з 2015 року працює директором у ТОВ «ВВВ ТРЕЙД» і в силу специфіки роботи йому доводиться систематично виїжджати за межі України для укладення контрактів; боржник здійснив часткову оплату заборгованості у розмірі 10 000 гривень і у подальшому планує погасити всю суму боргу, - не заслуговують за таких підстав.

12.01.2017 року, у третій раз (29.05.20154 року, 09.10.2015 року, 12.01.2017 року) відкрито виконавче провадження ВП №53237423 про стягнення із боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 413 814,56 гривень і копія постанови про відкриття виконавчого провадження надіслана сторонам виконавчого провадження (а.с.5,67,85 т.2).

Держвиконавець ВДВС перевіряв майновий стан боржника щодо його рахунків в установах банку і в інших фінансових установах, а також стосовно рухомого та нерухомого майна, інформацію у Пенсійному фонді України (а.с.109,111-114 т.2, а.с. 83-91 т.3).

Ствердження боржника про те, що за характером роботи він систематично виїжджає за кордон для укладення контрактів безпідставні, оскільки ТОВ «ВВВ ТРЕЙД» перебуває у стані припинення, що підтверджується рішенням господарського суду Одеської області від 26.12.2017 року про визнання ТОВ «ВВВ ТРЕЙД» банкрутом із боргами на суму 14 349 401 гривень (а.с.128-149 т.2, а.с.71,72 т.3).

Доводи боржника про часткове погашення боргу у розмірі 10 000 гривень також безпідставні, оскільки на виконанні у ВДВС є виконавчий лист про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 і зазначена сума грошових коштів зарахована на погашення заборгованості по аліментам (а.с.92-95 т.3).

Зважаючи на те, що боржник ОСОБА_3 не виконав вимоги держвиконавця ВДВС про добровільне погашення заборгованості, не надав декларацію про доходи та майно і не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду та погашення боргу стягувачу ОСОБА_2, що свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням,відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги боржника.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення подання держвиконавця ВДВС щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишає без змін.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 березня 2017 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 18.05.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. ОСОБА_5 Сєвєрова