Справа № 569/3825/18
Рiвненський мiський суд Рівненської області
в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне спpаву за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя, -
Позивач звернувшись з позовом до суду, просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2 ОСОБА_4. Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_4 на її користь, аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з моменту подання позову і до повноліття дитини.Визначити місцем проживання дочки ОСОБА_2 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання матері ОСОБА_2 ОСОБА_7 та поділити спільне сумісне майно подружжя. Покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1409 грн. 60 коп. Просить позов задоволити.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей.
Крім того, вона є внутрішньо переміщеною особою, у даний момент проживає в м. Рівне. Відповідач проживає на тимчасово окупованій території у м. Луганськ, що також унеможливлює підтримання ними шлюбних відносин.
Відповідач не бере участі матеріально в житті сім'ї, отриману зарплату витрачає на свої власні потреби, відтак весь тягар забезпечення дочки лежить на її плечах.
Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2016 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, що повинні існувати між подружжям, відсутня довіра та повага.
Спільне проживання, як одна сімя, та збереження шлюбу при таких обставинах, вважає неможливим.
За час шлюбу у них народилася дочка: ОСОБА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дочка перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги відповідач не надає. Наявних грошей не вистачає, що ставить її і дочку в скрутне матеріальне становище, а тому, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду.
На її погляд сума аліментів, що потребує стягненню з відповідача на утримання дитини повинна бути визначена у твердій грошовій сумі та становити 3000,00 грн.
Крім того, за період спільного проживання в шлюбі з відповідачем, ними було придбано майно, а саме меблі та побутові предмети.
Вважає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю і підлягає поділу. Просить суд позов задоволити.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився . З заявою з проханням слухати справу за його відсутності до суду не звертався, відзиву на позов не подав, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 04 жовтня 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1545, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 050882.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.
За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_2 ОСОБА_5, 20 квітня 2012 року року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №247485, актовий запис №542.
Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною другоюстатті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідач на даний час проживає окремо від позивача та неповнолітньої дитини, домовленість між ним та позивачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.
При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя.
Відповідно до ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.
Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині.
На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1500 (тисяча пятсот) гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати.
Щодо позовної вимоги в частині поділу майна подружжя суд виходив з наступного.
Згідно статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною третьою статті 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд визнає, що майно, а саме, холодильник Samsung, пральна машина Bosh, кухонний комбайн Bosh, кухонні ваги, міксер Bosh, стіл кухонний дубовий, стільці кухонні дубові, дитяче ліжко, набір посуди Vinzer телевізор Samsung, мікрохвильову піч Samsung, пилосос, набір інструментів Bosh (з дреллю), набір інструментів Bosh (ключі), бойлер, пральна машина, шафи - 2 шт., ліжко двоспальне, кухонний гарнітур, кухонний стіл, кухонні стільці, було набуто сторонами за час їх шлюбу, а тому це майно є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Як встановлено частиною першою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
В свою чергу частини 1, 2, 4, 5 ст.71 СК України визначають, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку за доцільне розподілити спільну сумісну власність подружжя наступним чином:
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними письмовими та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення.
Крім того, позивачем сплачено судовий збір, що документально підтверджено, у сумі 2114, 44 грн.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2114 грн. 44 коп.
Керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя задоволити частково.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_4, зареєстрований 04 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис №1545.
Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 ОСОБА_3, аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 1500 (тисяча пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 12 березня 2018 року і до повноліття дитини.
Визначити місцем проживання дочки ОСОБА_2 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання матері ОСОБА_2 ОСОБА_7.
Поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином:
Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 44 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеого строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У випадку неподання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення строку на їх подання.
Відповідач - ОСОБА_2 ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Суддя: Н.Г.Кучина