АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/225/16-ц Номер провадження 22-ц/786/852/18Головуючий у 1-й інстанції Лизенко І. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

За участю секретаря : Кальник А.М..

Розглянула в спрощеному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 2 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства, Карлівської міської ради Полтавської області про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, треті особи на стороні відповідача: Первинна профспілкова організація Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства, начальник Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства Гончаренко Любов Іванівна,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Карлівського виробничого управління ЖКГ, Карлівської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, в якому, після збільшення позовних вимог та зміни підстав позову, просив поновити його на роботі на посаді майстра Карлівського виробничого управління ЖКГ, стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09.02.2016 року по 22.11.2017 року в сумі 76705,20 грн., стягнути грошову компенсацію за понесену моральну шкоду в сумі 30000 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08.02.2016 він був звільнений з посади майстра Карлівського ВУЖКГ у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає звільнення незаконним, оскільки зміни до штатного розпису на 2015 рік, відповідно до яких виведено посаду майстра, яку він займав, прийняті в порушення закону. При звільненні також було порушено вимоги ст.ст. 42, 42-1, 49-2 КЗпП України.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 2 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді майстра Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства з 9 лютого 2016 року.

Стягнуто з Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 лютого 2016 року по 2 лютого 2018 року включно в сумі 84514,85 грн., а також на відшкодування моральної шкоди 15000 грн. та витрати на сплату судового збору.

Стягнуто з Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства на користь держави судовий збір в сумі 1907,72 грн.

Свої висновки суд першої інстанції вмотивував тим, що на підприємстві дійсно відбулось скорочення посади майстра, яку обіймав позивач, про те роботодавцем при звільненні останнього не було дотримано встановлених ст. 49-2 КЗпП України гарантій та не запропоновано наявні за відповідною кваліфікацією посади.

В апеляційній скарзі Карлівське виробниче управління житлово-комунального господарства (надалі Карлівське ВУЖКГ), посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Зокрема вказує, що при звільненні позивачу пропонувалися наявні вакансії від яких він відмовився, а наявна посада двірника мала строковий характер (1 день 07.12.2015 року на час відсутності основного працівника) та не являлася вакантною, що в свою чергу виключало обов'язок роботодавця пропонувати її вивільненому ОСОБА_3

Крім того, суд, стягуючи середню заробітну плату не з'ясував в повній мірі кількість відпрацьованих днів, що призвело до безпідставного збільшеного розміру середньої заробітної плати, не вмотивував належним чином визначений в 15 000 грн. розмір моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 02.08.2013 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу до Карлівського ВУЖКГ начальником служби, а 13.11.2014 переведений на посаду майстра, з режимом роботи понеділок - п'ятниця з 7.00 до 14.00 год., субота з 7.00 до 12.00 год (а.с. 63 т. 2).

Наказом начальника Карлівського ВУЖКГ №69 від 06.11.2015 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників» в зв'язку з недопущенням збільшення збитку та витрат по наданню послуг з утримання будинків та прибудинкової території, зменшенням навантаження і недопущення дублювання майстром Карлівського ВУЖКГ ОСОБА_3 посадових обов'язків інших працівників підприємства, та неможливістю утримувати попередній штат працівників через збільшення витрат на фонд оплати праці, визначено скоротити з 07.02.2016 штатну одиницю майстра Карлівського ВУЖКГ, а головному економісту внести зміни в штатний розпис підприємства в частині виключення з 07.02.2016 штатної одиниці майстра (т.1 а.с.66).

Також, 06.11.2015 року адміністрацією підприємства направлено звернення до первинної профспілкової організації Карлівського ВУЖКГ щодо проведення спільних консультацій та вищевказаний наказ (т.1 а.с.65).

Згідно протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Карлівського ВУЖКГ від 26.11.2015 інформація адміністрації взята до відома, з метою дотримання прав працівника рекомендовано адміністрації запропоновувати працівнику всі наявні вакантні посади, у випадку його відмови від виконання іншої роботи не пізніш як через місяць до дня запланованого звільнення звернутися до профкому з відповідним поданням (т.1 а.с.67).

03.12.2015 року начальником Карлівського ВУЖКГ з метою погодження направлено міському голові м. Карлівка штатний розпис Карлівського ВУЖКГ на 2015 рік зі змінами, (т.1 а.с.93).

Рішенням першої сесії Карлівської міської ради сьомого скликання від 04.12.2015 надано дозвіл Карлівському ВУЖКГ на виведення штатної одиниці майстра та погодження штатного розпису на 2015 рік зі змінами від 03.12.2015 року (т.2 а.с.184).

Наказом Карлівського ВУЖКГ №72 від 07.12.2015 року попереджено майстра ОСОБА_3 про можливе вивільнення з 07.02.2016 року в зв'язку зі скороченням штату. Копію зазначеного наказу позивач отримав в той же день, від ознайомлення та його підпису він відмовився.

06.01.2016 року Карлівським ВУЖКГ направлено голові первинної профспілкової організації Карлівського ВУЖКГ подання надати згоду на звільнення майстра ОСОБА_3 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників, на що листом - повідомленням від 18.01.2016 року профспілковим комітетом надано згоду на звільнення майстра Карлівського ВУЖКГ ОСОБА_3

Відповідно до наказу №33 від 08.02.2016 року позивач був звільнений з посади майстра у зв'язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України і в цей же день отримав копію наказу.

Поновлюючи позивача на посаді майстра, суд першої інстанції взяв до уваги подану відповідачем Карлівському районному центру зайнятості інформацію про попит на робочу силу від 16.12.2015 р. та від 31.12.2015 р., згідно якої у період з 07.12.2015 р. по 08.02.2016 р. вакантними були посади двірника та робітника з благоустрою, які позивачеві запропоновані не були з 07.12.2015 року по 08.02.2016 року.

При цьому, не дивлячись на те, що вакантною посада двірника проіснувала 1 день - 07.11.2015 року, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про вкрай обмежену тривалість строкового договору двірника, яка б перешкоджала зайняттю її позивачем.

Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Нормами статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має вищу освіту за спеціальністю інженера-будівельника, до переведення на посаду майстра, обіймав посаду начальника служби по експлуатації житла Карлівського ВУЖКГ.

Листом від 13.01.2016 року відповідач запропонував ОСОБА_3 роботу на посадах майстра Карлівського ВУЖКГ (служба з водопостачання та водовідведення), робітника з благоустрою Карлівського ВУЖКГ, робітника зеленого будівництва та обліковця.

Згідно протоколу засідання профспілкового комітету від 15.01.2016 року, виступаючи на засіданні комітету ОСОБА_3 відмовився від запропонованих вакансій з огляду на не відповідність його кваліфікації та не можливості претендувати на посаду майстра (служба з водопостачання та водовідведення), оскільки там працює молода людина.

Надаючи правову оцінку зібраним по справі доказам, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із поданих Карлівським ВУЖКГ звітів за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» посада двірник (на період відсутності основного працівника) була вакантною з 07.12. 2015 р. по 07.12.2015 р. (дата закриття вакансії).

Як було встановлено в ході розгляду апеляційної скарги, вказана посада була внесена в вищевказаний звіт як вільна на період відсутності основного працівника ОСОБА_5, яка перебувала на той час у щорічній основній відпустці.

В подальшому цю посаду тимчасово обіймали інші працівники на період перебування основного працівника у відпустці.

Між тим, в розумінні трудового законодавства вакантною вважається наявна у штатному розписі установи, організації, підприємства лише та посада, на яку не укладений трудовий договір.

Сама по собі відсутність основного працівника у зв'язку з відпусткою, хворобою та т.і. посада, яку він займає, не може вважатись вакантною, оскільки відсутність працівника на роботі, викликана такими причинами, свідчить про тимчасову відсутність працівника.

В даному випадку, посада двірника, стосовно якої відповідач подав інформацію до центру зайнятості не була вакантною, про що і було вказано в звіті - на період відсутності основного працівника.

Враховуючи, що в розумінні ст. 49-2 КЗпП України на роботодавця покладається обов'язок запропонувати вивільненому працівнику лише вільні вакантні посади, то вказана посада двірника, на яку був укладений трудовий договір з іншим працівником, який на той час перебував в основній щорічній відпустці, за вказаних обставин не може вважатись вільною.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що роботодавцем не було дотримано встановлені ст. 49-2 КЗпП України гарантії та не запропоновано вивільненому працівнику наявні вакантні посади є помилковим, а відтак судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства задовольнити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 2 лютого 2018 року скасувати та постановити по справі нове рішення , яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства, Карлівської міської ради Полтавської області про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, треті особи на стороні відповідача: Первинна профспілкова організація Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства, начальник Карлівського виробничого управління житлово-комунального господарства Гончаренко Любов Іванівна відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 травня 2018 року.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Обідіна О.І.