Ухвала

Іменем України

11 травня 2018 року

місто Київ

справа № 207/1520/17

провадження № 61-22624ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі» про зобов'язання виключити із суми заборгованості за послуги теплопостачання належної йому квартири заборгованість попередніх її власників у розмірі 27 599 57 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року позов задоволено, зобов'язано Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Тепломережа» виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги теплопостачання належної йому квартири за адресою: м. Кам`янське, АДРЕСА_1, заборгованість попередніх власників, що виникла до 12 травня 2017 року, а саме: за період з 01 січня 1996 року до 01 лютого 2003 року у розмірі 2 052, 79 грн, за період з 01 лютого 2003 року до 12 травня 2017 року у розмірі 27 599, 57 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2017 року рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року залишено без змін.

У травні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі» на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом спору в цій справі є зобов'язання виключити із суми заборгованості за послуги теплопостачання належної йому квартири заборгованість попередніх її власників у розмірі 27 599 57 грн. Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі не містяться посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та з'ясовано, що зазначені обставин відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі» про захист прав споживача за касаційною скаргою Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Тепломережі» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний