Справа № 307/280/18
Провадження № 2/307/548/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Цонинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа - орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дітей за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд позовом до ОСОБА_2, де третя особа - орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дітей за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі вони уклали шлюб 11 березня 2006 року. Від даного шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей, а саме: синів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться у неї на вихованні та на її повному утриманні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, складених депутатом Тячівської міської ради. Відповідач у грудні 2016 року покинув сім'ю і з того часу не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей і жодним чином не турбується про їх матеріальне становище та не бере участі у їх вихованні. На даний час нею подано позов про розірвання укладеного між ними 11 березня 2006 року шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання синів. Ухвалою судді Тячівського районного суду від 18.01.2018 року відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу та призначено судовий розгляд на 01.02.2018 року. Їхні з відповідачем спільні діти на даний час проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач жодним чином не дбає про виховання синів і не виконує батьківський обов'язок в частині їх матеріального забезпечення. Для належного забезпечення дітей одягом, навчанням, не маючи постійного місця роботи, вона періодично на не тривалий період виїжджає на заробітки до родичів за кордон до Угорської Республіки, тим самим має можливість забезпечити синам відпочинок та оздоровлення. Окрім цього, старший син ОСОБА_2 навчається у Тячівській ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 і відвідує гурток боротьби, де періодично, у зв'язку з організацією проведення міжнародних змагань, виникає необхідність у виїзді за кордон. Востаннє така необхідність виникла влітку 2017 року, однак при зверненні до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_3 та ОСОБА_2, вона отримала нічим невмотивовану відмову, яка перешкоджає у виготовленні синам закордонного паспорту. У добровільному порядку надати дозвіл ОСОБА_2 за будь-яких обставин відмовляється. Єдиною причиною відмови відповідача в наданні дозволу на виїзд дітей за кордон є неприязні стосунки між ними - батьками дитини. Такі дії відповідача є зловживання з його боку батьківськими правами, що порушує інтереси дітей. Так при зверненні до ВГіРФО Тячівського РВ УМВС України з заявою про оформлення дитячого закордонного паспорту для синів, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю згоди батька на виготовлення таких документів та усно роз'яснено, що їй потрібна нотаріально посвідчена заява-згода батька дитини. З вказаною відмовою вона не згідна, оскільки така суперечить законним інтересам дітей, перешкоджає їм вільно пересуватися у її супроводі та реальній можливості отримати належний відпочинок та оздоровлення за кордоном. За наявності неприязних відносин, які склалися між нею та відповідачем, батько ОСОБА_6 та ОСОБА_2 за жодних обставин надати згоду на тимчасовий виїзд синів за кордон у її супроводі відмовляється без наведення підставних на те причин та мотивів. Іншого способу за відсутності згоди батька виготовити закордонний паспорт синам та забезпечити їм виїзд за кордон окрім звернення до суду, законом не встановлено. 31 січня 2018 року вона звернулась із заявою до органу опіки та піклування Тячівської РДА для вирішення питання щодо доцільності надання дозволу на виготовлення дитячого закордонного паспорту для дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та на їх тимчасові виїзди за кордон на відпочинок та оздоровлення без згоди батька, ОСОБА_2 Беручи до уваги необґрунтовану відсутність згоди батька на виготовлення дітям документів та на виїзд за кордон із обумовленою метою і пов'язане з цим фактичне обмеження їх прав, вважає цілком очевидним, що виїзд за кордон неповнолітніх синів, відвідування ними країни Європейського Союзу та проживаючих там родичів буде відповідати інтересам ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Просить суд з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог надати їй ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 дозвіл на виготовлення паспорта для виїзду за кордон її малолітніх синів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та їх тимчасові виїзди за кордон до Угорської Республіки у її супроводі, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, у період, починаючи з 10 травня 2018 року по 31 серпня 2018 року включно, та з 1 грудня 2018 року по 31 січня 2019 року включно.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені відповідачем ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. В період з квітня по грудень 2017 року діти проживали у його батьків і знаходились на його повному утриманні, так як позивачка виїжджала на сезонні роботи за кордон. Молодший син відвідував садочок в с. Терново, що стверджується довідкою Тернівського ДНЗ №1 від 19.02.2018 року та проживав разом з його батьками, що також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Дітям він купує іграшки і одяг за останній період постійно і це стверджується квитанціями магазину «Капітошка» від 28.11.2018 року. З дітьми він спілкується по телефону та цікавиться їхнім життям. Позивачка не надає згоду на побачення з дітьми. Діти проживають з іншими людьми на період виїзду позивачки за кордон, а тому він не впевнений, що діти за кордоном теж будуть проживати з матір'ю, а не з іншими людьми. Він відмовляється надати дозвіл на виїзд дітей за кордон, посилаючись на те, що необхідність виїзду за кордон до Угорщини з метою відпочинку та оздоровлення є надуманою та нічим не підтверджена. Крім того син ОСОБА_2 не відвідує гурток боротьби, на який посилається позивачка. Також він не надає згоду на виїзд дітей за кордон, оскільки йому не відомо до якої країни і на який час мають намір виїхати діти, так як позивачка виїжджає на сезонні роботи до Чеської Республіки, а не до Угорської республіки. В частині надання згоди на виготовлення проїзних документів для дітей він не заперечує щодо задоволення позову, а в іншій частині позову просить відмовити.

Представник органу опіки та піклування Тячівській районній державній адміністраціїв судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей, а саме: синів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком в свідоцтві про народження яких значиться ОСОБА_2 і які перебувають на утриманні і вихованні позивачки ОСОБА_1, яка є їх матір»ю, що підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітніх ОСОБА_2, та ОСОБА_3

Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації від 5 лютого 2018 року за №6 вирішено надати дозвіл на виготовлення дитячих закордонних паспортів для малолітніх: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, а також на їх тимчасові виїзди за кордон на відпочинок та оздоровлення, без згоди батька ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49).

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дітей за кордоном, однак згоди на виготовлення закордонного паспорту для виїзду за кордон та виїзд за кордон неповнолітніх дітей відповідач не надає.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну, а також право на охорону здоров'я, гарантуються Конституцією України (ст.ст. 33, 49).

Згідно зі ст. 3 п. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991року, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст.ст. 154, 155 СК України батьки мають право на самозахист дитини, а здійснення ними своїх батьківських прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини.

Беручи до уваги, що батьком дітей ОСОБА_2 не наведено поважних причин для відмови в наданні згоди на виїзд неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кордон та виготовлення їм закордонних паспортів, представником позивачки в судовому засіданні доведено, що позивачка має намір повезти неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на відпочинок за кордон, суд вважає, що в інтересах дітей позов слід задовольнити частково та надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дітей - неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженцю м. Тячів, Закарпатської області, України, та неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю м. Тячів, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області, України, дозволити тимчасові виїзди неповнолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженцю м. Тячів, Закарпатської області, України, та неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю м. Тячів, Закарпатської області, України, за кордон, а саме: в Угорську Республіку, в період з дня набрання даного рішення законної сили по 31 серпня 2018 року, та з 1 грудня 2018 року по 31 січня 2019 року включно, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Хуст, Закарпатської області, України, без згодибатька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області, України, в решті позову відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141. 154, 155 СК України, ст.ст.3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дітей - неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженцю м. Тячів, Закарпатської області, України, та неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю м. Тячів, Закарпатської області, України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Дозволити тимчасові виїзди неповнолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженцю м. Тячів, Закарпатської області, України, та неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю м. Тячів, Закарпатської області, України, за кордон, а саме: в Угорську Республіку, в період з дня набрання даного рішення законної сили по 31 серпня 2018 року, та з 1 грудня 2018 року по 31 січня 2019 року включно, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Хуст, Закарпатської області, України, без згодибатька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області, України.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 3 травня 2018 року.

Головуючий В.І.Бобрушко