Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/40/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Волощука В.В.

з участю секретаря Федорчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Вячеславівни до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження частиною житлового будинку шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

08.02.2018 року ОСОБА_1, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить усунути перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження належної їй на праві приватної власності 3/7 частки житлового будинку № 3 по вул.Покальчука в м.Олевську Житомирської області, шляхом виселення відповідача із зазначеної частки будинку, без надання іншого житлового приміщення.

ОСОБА_3 вимоги обґрунтовує тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та 02.10.2017 року рішенням Олевського районного суду Житомирської області шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка є власником 3/7 частки будинку, який знаходиться за адресою м.Олевськ, вул.Покальчука, 3, Житомирської області, що підтверджується договором дарування 3/7 часток зазначеного житлового будинку від 17.01.2016 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №51716278 від 17.01.2016 року, однак відповідач проживає у даній частині будинку без реєстрації, що належить позивачці та добровільно виселитися відмовляється, чим порушує її право на вільний розсуд користуватися належним їй майном, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відзив на позов від відповідача суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1, є власником 3/7 частин житлового будинку № 3 по вул.Покальчука в м.Олевськ Житомирської області на підставі договору дарування 3/7 часток житлового будинку від 17.01.2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Олевського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 72, що стверджується копією цього договору, (а.с.10).

Згідно копії ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.01.2016 № 51716278, за ОСОБА_1, зареєстровано право власності на 3/7 частки житлового будинку №3 по вул. Покальчука в Олевськ Житомирської області, (а.с.11).

Судом також встановлено, що згідно рішення Олевського районного суду Житомирської області від 02.10.2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, тому останні, на даний момент не є членами сімї, (а.с.9).

ОСОБА_3 мотивовано необхідністю користування й розпорядження позивачем об'єктом свого права власності шляхом виселення відповідача.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина перша статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі статтею 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом зазначеної норми, право членів сім'ї особи на користування жилим приміщенням, що належало їй на праві приватної власності, є похідним від права останньої на користування зазначеною жилою площею і із втратою нею права власності члени її сім'ї втратили право на користування відповідним житлом. Вказана правова позиція висловлена також у постанові Верховного суду України від 15 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.

Отже, виходячи с системного аналізу вищенаведених норм законодавства, вбачається, що виселеними з житлового приміщення можуть бути особи, що зайняли це житло, вселилися та проживають в ньому без будь-яких правових підстав, за відсутності права власності на нього чи права користування ним. Оскільки правові підстави для проживання у 3/7 частки будинку № 3 по вул.Покальчука в м.Олевську Житомирської області, у відповідача ОСОБА_2, відсутні, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доказів на спростування цих висновків суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

А згідно до ст.81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, про виселення ОСОБА_2, без надання іншого житлового приміщення, оскільки відповідач не є власником спірної частки будинку, а доказів стосовно обставин, що наведені у ст.116 ЖК України за яких провадиться виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення суду не надано.

Крім того та у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, позивачем не заявлялося вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме судового збору, за таких обставин, і враховуючи приписи ст.13 ЦПК України, суд обмежується лише вирішенням заявлених у позові вимог.

Керуючись: ст.8, 21, 41, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК України, ст.ст. 7, 10, 12, 18, 81, 263, 264, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 Вячеславівни до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження частиною житлового будинку шляхом виселення задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 Вячеславівни у здійсненні права користування та розпорядження, належної їй на праві власності 3/7 (три сьомих) частки житлового будинку № 3 по вул.Покальчука в м.Олевськ Житомирської області, шляхом виселення із 3/7 частки будинку №3 по вул.Покальчука в м.Олевськ Житомирської області, ОСОБА_2.

В решті позовних вимог ОСОБА_1, щодо виселення ОСОБА_2, без надання іншого жилого приміщення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду Апеляційної інстанції через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 Вячеславівна, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВН № 407708, ІПН - НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання: 11001, м.Олевськ, вул. Покальчука, 3 Житомирської області.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВН № 267941, ІПН НОМЕР_2, місце проживання: 11001, м.Олевськ, вул.Покальчука, 3 Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_5