Справа № 156/1072/17 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/773/500/18 Категорія: 47 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів Русинчука М.М., Карпук А.К.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» про повернення самовільно захопленої земельної ділянки за апеляційною скаргою відповідача - Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 09 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 3.6967 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Топилищенської сідьської ради (Павлівська територіальна громада) Іваничівського району Волинської області, кадастровий номер НОМЕР_2.

На початку 2017 року у встановленому порядку було відновлено межі зазначеної земельної ділянки та встановлено межові знаки, які відповідач, з яким попередньо укладений договір оренди закінчився 06.08.2016 року, починаючи з весни 2017 року, без будь-яких правових підстав їх знищив та самовільно заволодів земельною ділянкою, якою продовжує користуватися.

З урахуванням наведеного, уточнивши позовні вимоги (а.с.53-54), позивач просила зобов'язати Фермерське господарство «Агроінвест-Топилище» передати їй за актом приймання-передачі самовільно зайняту належну їй спірну земельну ділянку та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 09 лютого 2018 року позов задоволено.

Зобов'язано Фермерське господарство «Агроінвест-Топилище» передати ОСОБА_1 за актом приймання-передачі земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства площею 3,6967 га, місце розташування: Топилищенська сільська рада (Павлівська територіальна громада) Іваничівського району Волинської області.

Стягнуто з Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» на користь ОСОБА_1 960 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач - Фермерське господарство «Агроінвест-Топилище», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавала.

У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу заперечила та, посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Будучи належним чином повідомленим про день та годину розгляду справи, відповідач у судове засідання свого представника не направив. Письмове клопотання про відкладення розгляду справи із підстав неможливості прибути у судове засідання та процесуальне бажання ознайомитися із матеріалами справи та вирішити власну позицію щодо доказів по справі апеляційний суд відхилив, визнавши причину неявки представника відповідача без поважних причин.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Таким чином, процесуальне законодавство чітко визначає коли та яким чином мають бути подані суду докази та як вони мають бути досліджені.

Будь-які нові докази до апеляційної скарги відповідачем для дослідження не приєднані.

Занесеною у журнал судового засідання протокольною ухвалою апеляційного суду від 15.05.2018 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до ухвалення судового рішення Верховним Судом за результатами поданої Фермерським господарством «Агроінвест-Топилище» касаційної скарги на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2017 року у справі №156/1047/16-ц за позовом Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі, оскільки відсутні передбачені ст.ст.251, 252 ЦПК України підстави для такого зупинення.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає зміні в частині стягнення судових витрат з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 90 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 212 Земельного кодексу України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки загальною площею 3,6967 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Топилищенської сідьської ради (Павлівська територіальна громада) Іваничівського району Волинської області, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с.7).

Відповідач без будь-яких правових підстав продовжує після закінчення дії попередньо укладеного договору оренди користуватися цією земельною ділянкою.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позову на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами.

Посилання скаржника на ту обставину, що позивач не довела належними та допустимими доказами тієї обставини, що відповідач ухиляється від добровільної передачі (повернення) земельної ділянки - відхиляються апеляційним судом, оскільки процесуальне законодавство покладає обов'язок на всіх сторін подавати докази як на підтвердження, так і на спростування фактів і обставин, а відповідач жодних належних та допустимих доказів у спростування позову не надав.

Крім того, касаційне оскарження відповідачем судових рішень у справі №156/1047/16-ц за позовом Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі підтверджує наявність спору між сторонами щодо спірної земельної ділянки.

Посилання скаржника на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права щодо відмови у відкладенні розгляду справи та зупиненні провадження у справі - відхиляються апеляційним судом, оскільки суд таких порушень не допустив і у рішенні навів щодо зазначених обставин повне обґрунтування.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності відмови у позові спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині, як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом із тим, при вирішенні питання про відшкодування судових витрат суд першої інстанції невірно визначив їх розмір.

При зверненні із позовом позивач сплатила судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с.2), які і мають бути їй відшкодовані у зв'язку із задоволенням позову.

Разом із позовом позивач подала заяву про забезпечення позову, яку оплатила судовим збором у розмірі 320 грн. (а.с.1) та у задоволенні якої ухвалою суду від 20.10.2017 року їй відмовлено (а.с.20-21), а тому ці судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо відшкодування судових витрат у повному обсязі зроблені з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду у цій частині.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача - Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 09 лютого 2018 року в даній справі в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище», , місцезнаходженя: вул.Ковельська,42, с.Топилище Іваничівського району Волинської області на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_1 640 грн. (шістсот сорок грн.) витрат по сплаті судового збору.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя:

Судді: