Номер провадження 2/243/1556/2018
Номер справи 243/3610/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» травня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ВОСОБА_1 до ВОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Вязов С.С. звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Вязової Г.В. про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 11 жовтня 2013 року він з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 566.

Від цього шлюбу у них є неповнолітня дитина - Вязова ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З відповідачем у них склалися різні погляди на сімейне життя, їх відносини втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння, замість чого зявилася відчуженість та психологічна несумісність.

У січні 2018 року їх сімя розпалася. З цього часу вони мешкають окремо та припинили будь - які шлюбні стосунки.

Зазначає, що вони з відповідачем намагалися примиритися та відновити нормальні сімейні стосунки, проте їх дії виявилися безрезультатними.

Після розірвання шлюбу, за їхньою домовленістю, дитина буде мешкати з матірю.

Вважає, що збереження сімейних стосунків неможливе та на примирення він не згоден.

Просить суд шлюб між ним, Вязовим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Вязовою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 11 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 566, розірвати.

Позивач Вязов С.С. у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 14 травня 2018 року надав суду Заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.11).

Відповідач Вязова Г.В. у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. 14 травня 2018 року надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Також вказала, що бажає залишити прізвище «Вязова» (а.с.12).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Вязова ОСОБА_4 до Вязової ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11 жовтня 2013 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 566, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб ОСОБА_4 І-НО №334199 (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: Вязову ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить Свідоцтво про народження серії І-НО №597582, видане 09 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 7).

Їх сімя фактично розпалася у січня 2018 року та з цього часу сторони проживають окремо.

Спору з приводу місця проживання дитини сторони не мають.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.

Вязова Г.В. не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Вязова».

Позивач Вязов С.С. не наполягає на стягненні з відповідача Вязової Г.В. понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ВОСОБА_1 до ВОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 11 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 566, між ВОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ВЯЗОВОЮ (до шлюбу - Лєшко) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Після розірвання шлюбу Вязовій ОСОБА_5 залишити шлюбне прізвище «Вязова».

Розяснити сторонам, що шлюб припиняється з моменту набрання чинності даним рішенням, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Копію даного рішення після набрання ним чинності надіслати до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий:

суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6