Справа № 303/1625/18
ряд. стат. звіту - 49
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Пак М.М.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11 січня 2014 року вона (ОСОБА_2І.) уклала з ОСОБА_3 шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №08. Під час даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Їй відомо, що відповідач має дохід, у зв'язку з чим просить стягнути з нього аліменти на утримання синів по 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно,і до досягнення ними повноліття. Тому на підставі вищенаведеного вона (ОСОБА_2І.) звертається до суду та просить суд розірвати шлюб зареєстрований між нею та ОСОБА_3 11 січня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №08 та стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання синів - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття повноліття.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14 травня 2018 року сторонам по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано строк для примирення два місяці.

Позивач - ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково не заперечує проти стягнення з нього аліменти в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ № 108683, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 11 січня 2014 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстровано шлюб 11 січня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №08 (а.с.9).

У сторін по справі народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №273447 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 09 січня 2014 року (а.с.10), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №332093 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 03 вересня 2015 року (а.с.11)

Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку

-2-

народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

Відповідно пункиту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судом знайдено підставність частковго задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину, яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення ними повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому обов'язок відповідача ОСОБА_3, як батька утримувати та надавати синам матеріальну допомогу.

-3-

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 (одна тисяча двісті) гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2018 року і до досягнення ними повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Позивач - ОСОБА_2, 13 липня 1990 року народження, ідентифікаційний код - НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його складення.

Головуючий М.М.Пак