Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 333/7209/17

Провадження №22-ц/778/1023/18

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В.,Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1;ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2017 року в складі судді Наумової І.Й. у справі за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні грошовими коштами та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просила зобов'язати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні її грошовими коштами, що знаходяться на платіжній картці № НОМЕР_1, а також грошовими коштами, які знаходяться на рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, які відкриті у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в межах фактичного залишку коштів шляхом негайного розблокування зазначених рахунків та картки.

18 травня 2017 року була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач додатково до раніше заявлених позовних вимог заявила вимоги про стягнення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на свою користь грошових коштів у розмірі 11 702,50 грн. (одинадцять тисяч сімсот дві гривні 50 копійок), які знаходяться: на платіжній картці № НОМЕР_1 у розмірі 6206,51 грн. (шість тисяч двісті шість гривень 51 копійка); на рахунку НОМЕР_2 у розмірі 4104,42 грн. (чотири тисячі сто чотири гривні 42 копійки); на рахунку НОМЕР_4 у розмірі 1391,57 грн. (одна тисяча триста дев'яносто одна гривня 57 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2015 року банк в односторонньому порядку припинив виконання своїх зобов'язань з видачі грошових коштів позивачу через банкомати або каси своїх відділень. Відповідач не попереджував позивача, як власника рахунків та картки, про зміни умов обслуговування та блокування рахунків.

Згодом, на сторінці позивача в «Privat 24» з'явилося повідомлення про те, що обслуговування рахунків позивача зупинено згідно п. 1.1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг і для перевірки з позивачем зв'яжеться працівник банку. Зазначеним пунктом інструкції регламентовано, що Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій. Численні звернення позивача до банку за телефонами та у відділення, ні до чого не призвели. На письмове звернення, листом від 18.01.2016 р. № 20.1.0.0.0/7-20151231/1023 відповідач відмовив позивачу у наданні будь-якої інформації. Після цього позивач зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача для врегулювання спору, проте це не дало ніякого результату.

У зв'язку із перешкоджаннями банку, позивач не може користуватися коштами, які належать їй та знаходяться на платіжній картці № НОМЕР_1 у розмірі 6206,51 грн. (шість тисяч двісті шість гривень 51 копійка); на рахунку НОМЕР_2 у розмірі 4104,42 грн. (чотири тисячі сто чотири гривні 42 копійки); на рахунку НОМЕР_4 у розмірі 1391,57 грн. (одна тисяча триста дев'яносто одна гривня 57 копійок).

Позивач вважає дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в створенні перешкод у користуванні її грошовими коштами неправомірними.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ОСОБА_1, грошовими коштами, що знаходяться на платіжній картці № НОМЕР_1, а також грошовими коштами, якізнаходяться на рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, які відкриті у ПАТ КБ «ПриватБанк» в межах фактичного залишку коштів шляхом негайного розблокування зазначених рахунків та картки.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що будь-яких підстав для блокування відповідачем карти № НОМЕР_1 та рахунків НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 не встановлено; твердження представника відповідача в запереченнях на перерахування коштів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на карту НОМЕР_6, яка належить позивачу з посиланням на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2016 року (т.1 а.с. 115), за якою слідчим суддею надано дозвіл в рамках кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 КК України, на отримання та вилучення в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації про відомості щодо власника картки НОМЕР_6 та інформації щодо руху коштів за цією карткою є безпідставними та суд їх не прийняв до уваги, оскільки картка НОМЕР_6 не є предметом позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило змінити рішення суду в частині зобов'язання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» разблокувати карту НОМЕР_1 та рахунки: НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_7 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.

В апеляційній скарзі зазначено, що банк має право відмовитись від встановлення ( підтримання) договірних відносин чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. В даному випадку банк діє в рамках укладеного між сторонами договору та межах чинного законодавства.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. В обґрунтування зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено жодних доводів і доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а рішення суду є законним та обґрунтованим (т.1, а.с. 236-238).

Позивач приймає участь в судовому засіданні через свого представника.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду апеляційної інстанції не з'явився, повідомлений про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( т.2 а.с.8).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника позивача,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів в сумі 11 702, 50 грн. учасниками справи не оскаржується, тому в цій частині Апеляційним судом Запорізької області не переглядається.

Судом встановлено, що 06 серпня 2012 року ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (т.1 а.с. 28-29).

Згідно рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя у справі № 333/2519/15-ц прізвище «ОСОБА_1» змінено на «ОСОБА_1» ОСОБА_1 (т.1 а.с. 13).

18 серпня 2015 року ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (т.1 а.с. 30).

Згідно довідки, наданої відповідачем на виконання ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2017 р., ОСОБА_1 має наступні відкриті рахунки у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»:«Универсальная 55 дней НОМЕР_8; карта для выплат НОМЕР_1 UAH; довостребования для лонгации депозитов НОМЕР_7 UAH; депозит Плюс на 12 мес. НОМЕР_4 UAH; Депозит плюс строковий на 3 міс. НОМЕР_2 UAH; Довостребования для лонгации депозитов НОМЕР_3 UAH»(т.1 а.с. 189).

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»в односторонньому порядку припинив виконання своїх зобов'язань з видачі позивачу грошових коштів через банкомати та каси відділень банку, в тому числі заблокував картку, на яку здійснювалось нарахування заробітної платні позивачці, та заблокував позивача в інтернет-додатку «Privat24».

На письмове звернення позивача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» листом від 18.01.2016 року № 20.1.0.0.0/7-20151231/1023 відмовив ОСОБА_1 у наданні будь-якої інформації (т.1 а.с. 11).

В запереченнях на позовну заяву, відповідач зазначив, що призупинення видаткових операцій з використанням платіжної картки, держателем якої є позивач, здійснено на підставі звернення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, які повідомили що 29.09.2015 року внаслідок введення в оману перерахували кошти у м. Хмельницькому, м. Вінниці та м. Іваничі відповідно, в сумі 3713, 00 грн., 2840 та 900 відповідно на карту НОМЕР_6, держателем якої є позивач (а.с. 25).

Ухвалами Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 06 березня 2017 року було задоволено клопотання представника та доручено Городоцькому районному суду Хмельницької області допитати ОСОБА_5, Вінницькому міському суду Вінницької області допитати ОСОБА_6 та Іваничівському районному суду Волинської області допитати ОСОБА_7 (т.1 а.с. 119, 120, 121).

Згідно пояснень свідка ОСОБА_7, наданих в Іваничевському районному суді Волинської області згідно судового доручення, остання перерахувала грошові кошти на картку у сумі 900,00 (дев'ятсот) гривень для покупки перукарського столика. Після чого із даним питанням зверталась за консультацією до спеціаліста. Претензій до ОСОБА_1 не мала. До правоохоронних органів не зверталась (т.1 а.с. 130-131).

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 16 травня 2017 р. Судове доручення Комунарського районного суду міста Запоріжжя про допит свідка ОСОБА_6 повернув без виконання (т.1 а.с. 145-147).

Городоцький районний суд Хмельницької області направив протоколи судових засідань відносно допиту свідка ОСОБА_5 , згідно яких свідок не з'явилась (т.1 а.с. 149-158).

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Приписами ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Положеннями статті 17 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, правомірність блокування карткового рахунку можлива лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму".

З матеріалів справи вбачається, що свідок ОСОБА_7 не має претензій до ОСОБА_1 та з приводу перерахунку коштів до правоохоронних органів не зверталась (т.1 а.с. 130).

Також в матеріалах справи не міститься інформації про порушення за цими обставинами кримінального провадження.

Посилання відповідача в запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі на положення п. 1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено, що банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій, як на підставу для блокування картки позивача є неприйнятними.

Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом , а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією ( відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів , які б свідчили про вчинення позивачем протиправних дій або проведення з цього приводу перевірки у строки та порядку, встановленому законом, а також звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні дії позивача під час блокування рахунків у строки, передбачені законом.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача, висловлену відповідачем в запереченнях на позовну заяву в цій справі, я кі були дослідженні судом першої інстанції.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 травня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова