Провадження № 2/522/1858/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бондар В.Я.,

при секретарі - Грищук В.О.

розглянувши у спрощеному провадженні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Одеської області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.08.2017 р. звернувся з позовом до ОСОБА_2 Одеській області та Головного управління державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органу державної влади.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б. від 16.08.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Свяченої Ю.Б.., в провадженні якого перебувала справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподіллено між суддями.

За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, на підставі розпорядження керівника апарату від 27.02.18 р. № 929/18 для розгляду справи було визначено суддю Бондаря В.Я.

Ухвалою від 05.03.2018 р. судді Приморського районного суду м. Одеси Бондарем В.Я. прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С. від 06.07.2017 задовільнено скаргу на бездіяльність прокурора прокуратури Одеської області яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР викладених в його заяві від 26.06.2017 р. Відповідно до ст. 28 КПК України визначено поняття проведення досудового розслідування у розумні строки, але на серпень 2017 р. жодної процесуальної дії не проведено та не призначено. Бездіяльністю прокурора та слідчого прокуратури Одеської області в наслідок морального хвилювання, нервових стресів позивачу завдано моральної шкоди у розмірі 3 тис. грн.

Позивач в судовому засідання підтримав вимоги позову та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Одеської області 24.10.2017 р. надала Заперечення та в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказавши що на виконання ухвали слідчого судді від 07.07. 2017 прокуратурою Одеської області 25.07.2017 до ЄРДР внесено відомості за № 0001007 за фактами, які викладено у зверненні ОСОБА_1, про що листом від 276.07.2017 № 15-4114-17 проінформовано суддю Приморського районного суду м. Одеси та заявника. Крім того не заслуговує на увагу посилання позивача на ухвалу суду, оскільки відповідно до ч. 4 ст. н61 ЦПК України, лише вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивачем не надано доказів, які підтверджували би, що відповідачем вчинено дію, або допущено бездіяльність яка може слугувати підставою для відшкодування моральної шкоди.

Представник Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справ, суд вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

03.07.2017 р. позивач звернувся зі скаргою до Приморського районного суду м. Одеси на бездіяльність прокурора прокуратури Одеської області яка полягає у порушенні норм ст. 214 КПК України щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ним заявою від 26.06.2017 вх. № 3530.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С. від 06.07.2017 р. скарга позивача задоволено та зобовязано посадових осіб прокуратури Одеської області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174цього Кодексу).

Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобов'язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової особи зазначених органів.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів неправомірних дій або бездіяльності прокуратури Одеської області під час проведення досудового розслідування та якими позивачу завдано моральної шкоди у звязку з душевними стражданнями та нервовими стресами, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259,263-265, ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Одеської області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення в безспірному порядку з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України в Одеській області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 02.05.2018 р.

Суддя: В.Я. Бондар

20.04.18