Справа № 211/1743/17
Провадження № 2/211/184/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 травня 2018 рокуДовгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про зобовязання забезпечити та встановити споживачам індивідуальні газові лічильники в порядку захисту прав споживачів,-

встановив:

позивачі звернулися до суду з позовом до ПАТ «Криворіжгаз», в якому первісно просили визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_21, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, що проживають в будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Петра Дорошенка, будинок № 11, на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» та зобовязати ПАТ «Криворіжгаз» в термін до 01.01.2018 р. здійснити за власний рахунок забезпечення та установку індивідуальних газових лічильників позивачам по справі як побутовим споживачам, що проживають за вищезазначеною адресою.

Уточнивши в ході розгляду справи позов, в останній редакції від 01.09.2017 р. просять визнати за ними право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» та визнати, що ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобовязано за свій рахунок в термін до 01.01.2018 р. здійснити встановлення в їх квартирах індивідуальних газових лічильників, як побутовим споживачам (том 1 а.с. 173-180). В обґрунтування уточненого позову зазначили, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 (далі за текстом Споживачі) та ПАТ «Криворіжгаз» був укладений типовий договір постачання природного газу споживачам. Споживачами будинку № 11 по вулиці Петра Дорошенка міста Кривого Рогу були проведені загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, на яких було прийнято рішення щодо ініціювання звернення власників квартир, які не обладнані індивідуальними лічильниками газу, до ПАТ «Криворіжгаз» з заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» на підставі статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу». Однак листом ПАТ «Криворіжгаз» від 06.02.2016 року № Кд1.44332-ЛВ-1637-0217 Споживачів було повідомлено, що ПАТ «Криворіжгаз» не передбачено фінансування робіт з встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку № 11 по вулиці Петра Дорошенка міста Кривого Рогу. Вважають дану правову позицію ПАТ «Криворіжгаз» неправомірною, оскільки відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» ПАТ «Криворіжгаз» зобовязане забезпечити комерційний облік кожному споживачу будинку № 11 по вул.. Петра Дорошенка м. Кривого Рогу. ПАТ «Криворіжгаз» є субєктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на території Довгинцівського району м. Кривого Рогу. Згідно структури тарифу для Споживачів на послуги розподілу природного газу ПАТ «Криворіжгаз» в період з 2011 року по теперішній час закладається встановлення квартирних лічильників газу, як це передбачено статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Де визначено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу для населення здійснюється за рахунок коштів субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, тобто покладено на ПАТ «Криворіжгаз». Тому просять заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не зявилися.

Позивачі звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі (том 1 а.с. 244, 249).

Представник позивача ОСОБА_20 ОСОБА_22 звернувся до суду з заявою про перенесення судового розгляду на іншу дату в звязку з лікарняним.

Представник відповідача ОСОБА_23 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях, в обґрунтування яких зазначено, що обовязок ПАТ «Криворіжгаз» щодо забезпечення споживачів саме індивідуальними лічильниками газу не передбачений ні Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» ні умовами Типового договору розподілу природного газу, укладеного з позивачами. Крім того, права позивачів, які здійснюють оплату за природний газ згідно норм споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України, та які не забезпечені лічильником газу, не порушені та після 01.01.2018 р. також не будуть порушені, так як у разі не встановлення лічильника газу з вини оператора ГРМ такий споживач не може бути відключений, нарахування відповідно залишається на рівні встановлені постановою КМУ від 23.03.2016 р. № 203. Законодавством не зазначено право абонента на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обовязок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так і загально будинкових лічильників газу, що забезпечить 100% облік спожитого газу населенням. При цьому цей обовязок трактується лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти ПАТ «Криворіжгаз». На сьогодні фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. Тому з метою недопущення підвищення тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01.10.2015 р. проводяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу. зокрема в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку природного газу, що потребує значно менших коштів. Таким чином, ПАТ «Криворіжгаз» не може відступити від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП від 31.03.2016 р. № 547 та в подальшому постановою НКРЕКП № 2347 від 22.12.2016 р. Тому оскільки обовязок забезпечення саме індивідуальними лічильниками газу не передбачений ні Законом, ні умовами Типового договору розподілу природного газу, укладеного з позивачами, просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Так, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі «Юніон Аліметаріа ОСОБА_24 проти Іспанії», зазначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Справа перебуває в провадженні суду з 12 квітня 2017 року, в провадженні судді Ніколенко Д.М. з 02 червня 2017 року, відкладалася неодноразово, в тому числі за клопотанням представника позивача ОСОБА_22 як для ознайомлення з матеріалами справи, так і в звязку з лікарняним.

Враховуючи викладене, оскільки позивач ОСОБА_20, яка також є представником інших позивачів (том 1 а.с. 245-248) та її представник ОСОБА_25 в судове засідання не зявилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, суд вважає, що їх незявлення не перешкоджає вирішенню спору та з метою дотримання розумних та допустимих строків розгляду справи, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в справі доказів за відсутності сторін.

Крім того суд вважає необхідним зауважити, що в матеріалах справи міститься заява позивача та представника позивачів ОСОБА_20 про розгляд справи за її відсутності (том 1 а.с. 244), що є її волевиявленням, а отже розгляд справи за її відсутності та її представника жодним чином не порушує її права, як учасника процесу

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Відповідно до постанови НКРЕКП № 1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз».

Відповідач на протязі 2011-2017 років приймав від НАК « Нафтогаз України» природний газ та здійснював його постачання позивачам.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями їх паспортів з відмітками про реєстрацію (том 1 а.с. 11-.38) та є споживачами з отримання природного газу.

Позивачі регулярно оплачували рахунки про сплату послуг з газопостачання.

29 грудня 2016 року позивачі звернулися до відповідача з приводу встановлення індивідуальних лічильників газу.

На звернення мешканців будинку №11 по вул. Петра Дорошенка м. Кривого Рогу ПАТ «Криворіжгаз» листом від 06.02.2017 р. № Ко1.44332-ЛВ-1637-0217 було повідомлено, що фінансування робіт з встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку № 11 по вулиці Петра Дорошенка м. Кривого Рогу за кошти Товариства Планом не передбачено та було запропоновано врегулювати з ПАТ «Криворіжгаз» відносини щодо встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загально будинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів шляхом укладення відповідного договору (том 1 а.с. 8-10 копія листа).

Як вбачається із матеріалів справи, спір виник з приводу невідповідності дій відповідача, а саме невідповідності їх, на думку позивачів, ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яка виражається у відмові встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку № 21 по бул. Європейський м.Кривого Рогу, де мешкають позивачі, за рахунок відповідача.

Суд вважає вказані дії відповідача правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого, на момент виникнення спору, законодавства.

Так, особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року (в редакції до Закону № 2260-VIII від 21.12.2017).

Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: - коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; - коштів відповідного бюджету; - інших джерел, не заборонених законодавством (ч.1 ст. 3 Закону).

Правила комерційного обліку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

При цьому, балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Можливість встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу на багатоквартирний будинок передбачено і пунктом 4 Тимчасового Положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. N 620 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 р. N 46).

За цим Положенням ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

У разі незгоди власників квартир (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Отже, відповідач вправі встановити загальнобудинковий лічильник газу і Закон не покладає на нього обов'язок безоплатно встановити індивідуальний газовий лічильник у квартирі позивачів на час розгляду справи.

Крім того, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу.

Запровадження індивідуального обліку у абонентів тільки з газовою плитою потребує значних коштів у звязку з високою загальною вартістю встановлення приладу індивідуального обліку та тривалих термінів встановлення приладу індивідуального обліку.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення зростання тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01.10.2015 року проводяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема, в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку природного газу, що потребує значно менше коштів.

Заходи зі встановлення загальнобудинкових лічильників газу та встановлення індивідуальних лічильників газу, там де будуть встановлюватись загальнобудинкові лічильники газу, передбачено у відповідних Планах розвитку газорозподільної системи ліцензіатів на 2016-2025 роки, зокрема у 1 розділі таких планів - Інвестиційних програмах на 2016 рік.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів щодо визнання за позивачами права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок відповідача, визнання того, що ПАТ «Криворіжгаз» зобовязано за свій рахунок, в термін до 01.01.2018 року, здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників, визнання, що пропозиція ПАТ «Криворіжгаз» щодо врегулювання відносин щодо встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку газу шляхом укладання відповідного договору є такою, що суперечить вимогам статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу», задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до Кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Обовязок забезпечення саме індивідуальними лічильниками газу не передбачений ні Законом, ні Кодексом газорозподільних систем, ні умовами Типового договору розподілу природного газу, укладеного з позивачами, ні Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

На думку суду, пропозиція ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку шляхом укладення відповідного договору була здійснена відповідачем на виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в частині своєчасного забезпечення населення споживачів газовими лічильниками, а отже вона жодним чином не суперечить йому.

Отже, вимоги позивачів про визнання за ними права на установку індивідуальних безкоштовних газових лічильників та зобовязання ПАТ «Криворіжгаз» здійснити безоплатну установку індивідуальних лічильників позивачам не ґрунтується на обставинах справи і суперечить положенням діючих нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, на момент подання позовної заяви. Такий обовязок не передбачений ні Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року, ні Законом, ні умовами Типового договору розподілу природного газу. А постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620 (із змінами та доповненнями внесеними постановою КМУ від 27.01.2016 року № 46) «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку» передбачено, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Постановою НКРЕКП № 547 від 31.03.2016 року газорозподільні підприємства не зобовязані встановлювати саме індивідуальні лічильники газу споживачам, а визначено, що газорозподільні підприємства мають право встановити, як індивідуальні лічильники газу споживачам, так і встановити загальнобудинковий прилад обліку. При цьому, поняття лічильник охоплює як індивідуальний, так і загальнобудинковий прилад обліку. Вказана Постанова НКРЕКП № 547 від 31.03.2016 року є чинною та позивачами по справі не оскаржувалась.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того суд наголошує, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу, № 2260-VIII від 21.12.2017 р., внесено зміни до статті 2 Закону, та після частини першої вказаної статті доповнено новою частиною такого змісту: «З метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Цим же Законом № 2260-VIII від 21.12.2017 р. визначено, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з прийняттям вказаного Закону захищено права побутових споживачів та чітко визначено обовязок по встановленню індивідуальних лічильників.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2,3,6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», п.4 Тимчасового Положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу, гл.5 р.9 Кодексу газорозподільних систем, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 травня 2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко