Номер справи 623/3003/14-ц
Номер провадження 2-ві/623/2/18
УХВАЛА

іменем України

17 травня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуренко М.О.

з участю: секретаря - Телешевської В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бєссонової Т.Д. у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач - ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області (головуючий суддя Бєссонова Т.Д.) перебуває справа за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач - ОСОБА_2.

ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді по справі Бєссонової Т.Д.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 травня 2018 року провадження у справі за заявою боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач - ОСОБА_2- зупинене до вирішення питання про відвід судді Бєссонової Т.Д.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2018 року заява ОСОБА_1 про відвід головуючому по справі судді Бєссоновій Т.Д. передана на розгляд судді Гуренко М.О.

На підстав вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

У заяві про відвід головуючого судді Бєссонової Т.Д., ОСОБА_1 посилається на те, що суддя заінтересована у результатах розгляду документів, її дії умисні та направлені на створення перешкод до допуску його до правосуддя, а її мета, на його думку, - це спричинення йому матеріальної та моральної шкоди, умисно продовжує перешкоджати розгляду матеріалів.

Посилаючись на вищенаведене, на упередженість та необ'єктивність судді, забезпечення реалізації права на справедливий судовий розгляд ОСОБА_1 просить заяву задовольнити.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для його відводу.

Суд, розглянувши заяву та матеріали справи, вважає, що підстав для відводу головуючого судді Бєссонової Т.Д., згідно доводів заявника викладених у заяві, не має.

Із змісту поданої заяви ОСОБА_1 встановлено, що заявник обмежився лише перерахуванням обставин, які на його думку викликають сумнів в неупередженості та об'єктивності судді, однак заявником не наведено та не долучено будь-яких належних та достовірних доказів на підтвердження власних доводів.

Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов'язків.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об'єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Сам по собі факт перерахування обставин, такі як некомпетентність судді, порушення змагальності процесу, особистої зацікавленості судді у розгляді даної справи, які на думку заявника викликають у нього сумнів в неупередженості, об'єктивності судді, без доведення їх обґрунтованості та підставності, не є підставою для відводу судді.

Відтак, суд вважає, що підстави для відводу головуючого судді, зазначені у заяві, є необґрунтованими, оскільки всупереч вимогам ч. 3 ст. 12 ЦПК України заявником не подано належних та допустимих доказів, які б давали підстави зробити висновок про те, що головуючий суддя по справі Бєссонова Т.Д. заінтересована у розгляді справи.

Крім того, із змісту заяви про відвід головуючого судді вбачається, що доводи заявника зводяться до незгоди з процесуальними діями судді, що відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Бєссонової Т.Д. слід відмовити.

Керуючись Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, . 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 15 Кодексу суддівської етики, рішеннями ЄСПЛ у справі «Фей проти Австрії» Fey v. Austria від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII, рішенням у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» FerrantelliandSantangelo v. Italy, від 7серпня 1996 poку, п. 58, рішенням у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. UnitedKingdom, від 10 червня 1996 року, п. 38, ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бєссонової Т.Д. у цивільній справі № 623/3003/14-ц за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач - ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.О. Гуренко