АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 628/25/18 Головуючий І інст. Клімова С.В.
Провадження № 22ц/790/2033/18 Доповідач - Кісь П.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Купянського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року (ОСОБА_4В.) по цивільній справі № 628/25/18-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованостіза договором безвідсоткової позики у сумі 4 222 994,37 грн.

23.01.2018 року ухвалою Куп'янського міськрайонного суду було відкрито провадження по даній справі.

01.02.2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту та оголошення у розшук транспортних засобів, що зареєстровані на ОСОБА_3, вказуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року заяву ОСОБА_5 задоволено частково.

Суд вирішив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, тобто на транспортні засоби, що зареєстровані на ОСОБА_3, а саме на:

MERCEDES-BENZ 709, рік випуску - 1995, державний номерний знак - 33610ХА;

RENUALT S 140.09/В, рік випуску -1995, державний номерний знак -АХ1240ВС;

MERCEDES-BENZ SPRINTER, рік випуску - 2006, державний номерний знак - АХ1528ЕЕ;

ГАЗ 3309-354, рік випуску - 2007, державний номерний знак - АХ1578ВМ;

MERCEDES-BENZ SPRINTER, рік випуску - 2002, державний номерний знак - АХ1787СР;

ЗИЛ 130, рік випуску -1996, державний номерний знак - АХ2729АА;

KOGEL AWE18, рік випуску - 2003, державний номерний знак - АХ3874ХР;

TOYOTA LAND CRUISER 200, рік випуску - 2008, державний номерний знак - АХ3999СТ;

VOLKSWAGEN LT 28, рік випуску - 1988, державний номерний знак - АХ4245ВА;

VOLKSWAGEN LT 28, рік випуску - 1985, державний номерний знак - АХ5658ВС;

ПВА 2, рік випуску - 2014, колір - червоний, державний номерний знак - АХ5797ХР;

ГАЗ 3309, рік випуску - 2007, колір білий, державний номерний знак - АХ5803ВС;

ФІА Nl-ГАЗ 3302, рік випуску - 2007, колір - білий, державний номерний знак - АХ5804ВС;

3ИЛ-ММЗ 4502, рік випуску - 1989, колір - синій, державний номерний знак - АХ5853АТ;

SAMRO CT26RATA, рік випуску - 2005, державний номерний знак НОМЕР_1;

MAN ТЗЗ, рік випуску - 2000, колір - червоний, державний номерний знак - АХ6838СО;

ГАЗ 5327, рік випуску - 1985, колір - синій, державний номерний знак - АХ7309АА;

ГАЗ 53А, рік випуску - 1990, колір - синій, державний номерний знак - АХ8643ЕН;

MERCEDES-BENZ 809, рік випуску-1994, білий, державний номерний знак НОМЕР_2;

БОГДАН DF 30, рік випуску - 2005, колір - синій, державний номерний знак - АХ9447АІ;

БОГДАНDF 30, рік випуску - 2005, колір синій, держ. номерний знак - ЛХ9448АІ;

VOLKSWAGEN LT 28, рік випуску - 1993, державний номерний знак - АХ9620АВ;

БОГДАН DF 20, рік випуску - 2006, колір синій, державний номерний знак НОМЕР_3;

БОГДАН DF 25, рік випуску -2005, колір білий, державний номерний знак НОМЕР_4;

FAW CA1061K28L5R5-2111, рік випуску 2008, державний номерний знак - АХ9650СВ.

Заяву в частині забезпечення позову шляхом оголошення в розшук транспортних засобів, які належать ОСОБА_3, суд вирішив залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує: що суд першої інстанції не звернув увагу на роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»; що позивач не надав доказів належності арештованих транспортних засобі саме відповідачу; що суду взагалі не пересвічився в тому, чи є між ним, ОСОБА_6, та ОСОБА_5 спір і чи є цьому докази; що ОСОБА_5, усупереч вимог ст.ст.4,16 ЦПК України, перед поданням позовної заяви до суду не вжила заходи досудового врегулювання спору за домоленістю між сторонами; що до звернення ОСОБА_5 до нього з позовом не вживалися заходи не вживалися заходи для досудового врегулювання спору; що нею до суду могли бути подані заяви та докази сумнівні з приводу їх достовірності; що договорі безвідсоткової позики є фіктивним і він з цього приводу подав зустрічний позов; що вжиті судом заходи забезпечення позову не співмірні з позовними вимогами; що суд не врахував раніше вжиті у цій справі заходи забезпечення позову шляхом арешту належних йому житлових будинків та нежитлової буділі контори в смт.Купянськ-Вузловий; що суд ухвалою про вжиття заходів забезпечення позову незаконно втрутився в його та його доньки, які є співзасновниками ТОВ «СТВ+», господарську діляьність, зашкодив його бізнесу та дискредитує його і сімю; що суд при розгляді заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову не розглянув питання можливості обовязкового зустрічного забезпечення.

В поданому до апеляційного суду письмовому відзиву на апеляційну скаргу представник позивача адвокат ОСОБА_7 просила залишити ухвалу суду від 02.02.2018 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вказуючи, що наявність реальної загорози невиконання або ускладнення виконання рішення суду підтверджується самим фактом невиконання відповідачем умов договороу безвідсоткової позики та небажанням відповідача врегульовувати спір у добровільному порядку, що не дає а ні позивачу, а ні суду можливості розраховувати на належну процесуальну поведінку відповідача. Вважає посилання відповідача на відсутність спору, на укладення договору позики з метою приховання спільного бізнесу сторін виключно спробою відповідача уникнути виконання зобовязань за договором позики.

Звертає також увагу суду на ту обставину, що відповідач, стверджуючи про можливість підробки договору позики та акту передачі грошей, не заперечує власноручне підписання цих документів, але в суді просить призначити почеркознавчу експертизу, ставлячи під сумнів підпис саме позивача, що є не чим іншим, як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Доводи щодо неспівмірності забезпечення позову позовним вимогам вважає безпідставними з огляду на те, що 4 222 994 грн. є істотною сумою, а відповідач так і не надав доказів перевищення вартості арешгтованого майна, хоча саме він є його власником і для нього немає складнощів з визначенням його вартості. Зазначене свідчить, що якби дійсно вартість цього майна перевищувала розмір позовних вимог, то відповідач надав би такі докази.

Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження виклоадених в апеляційній скарзі доводів про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають його господарській діяльності.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги в частині невирішення судом питання про зустрічне забезпечення, представник позивача посилається на ту обставину, що 19 лютого 2018 року Купянським міськрайонним судом було розглянуто відповідне клопотання відповідача та залишгене без задоволення. Хоча законом передбачено оскарження такої ухвали, однак відповідач цим правом не скористався, а відтак ці доводи апеляційної скарги на ухвалу від 02.02.2018 року є безпідставними.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній дловоди.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на викладені в письмовому відзиві доводи, а також надала витяги з розміщених в мережі оголошень про продаж автотранспортних засобів, аналогічним за своими технічними даними та датою виготовлення тим, на які суд наклав арешт, звертаючи увагу на ту обставину, що загальна вартість транспортних засобів відповідача на які судом накладено арешт, не перевищує суми позову. Зазначає, що незначна вартість будинків відповідача, щодо яких суд вживав заходи забезпечення позову ухвалою від 05 січня 2018 року, не забезпечує позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши надані судом першої інстанції матеріали, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, а учасниками справи не заперечується, що оскаржена відповідачем ухвала від 02.02.2018 року про вжиття заходів забезпечення позову постановлена Купянським міськрайонним судом Харківської області в межах провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 4 222 994, 37 грн.

Постановляючи 02 лютого 2018 року ухвалу про часткове задоволення заяви позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом арешту належних відповідачу транспортних засобів, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду, оскільки вона обгрунтована і постановлена у відповіності із законом, яким регулюється вирішення вказаного питання.

Заходи забезпечення позову є процесуальною дією, яка має тимчасовий характер і має на меті забезпечити вирішення спору та можливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову суд вирішив у відповідності зі ст. 152 ЦПК України і вжив саме такі заходи забезпечення позову, які передбачені статтею 150 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неспівмірність вжитих судом заходів забезпечення позову позовним вимогам та відсутності передбачених законом підстав для застосвування таких заходів, оскільки матеріали справи вказують на дійсне виникнення спору та на ухилення відповідача від виконання зобовязань, взятих за умовами укладеного 25.11.2016 року договору, щодо повернення грошових коштів позичальнику в строк до 31 грудня 2017 року.

Значний розмір боргу та триваюче невиконання відповідачем взятих за умовами договору зобовязань обумовлює необхідність вжиття судом ефективних процесуальних дій за заявою позивача про забезпечення позову.

Посилання відповідача та його представника на неспівмірність вартості арештованого майна розміру позовних вимог мають делкративний харектер і не підтверджені наданням належних та допустимих доказів.

Натомість надані позивачем суду відомості з Державного реєстру речових прав на майно, Державного реєстру Іпортек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо відповідача, в яких міститься інформація про незначну вартість, порівняно з розміром боргу перед позивачем, тих будинків та нежитлової будівлі, на які ухвалою суду від 05.01.2018 року суд накладав арешт, а також на наявність у відповідачяа ОСОБА_3 зобовязань перед іншими кредиторами, зокрема зобовязаннням за кредитним договором з ПАТ «ПроКредитБанк» про повернення 500 000 доларів США отриманих ним кредитних коштів, та низка обтяжень належного йому майна, свідчать про досить високу ймовірність ускладенень у ефективному судовому захисті та поновленні прав позивача у разі задоволення позову.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про вжиття судом заходів забезпечення позову за відсутністю даних про належність саме йому арештованих ухвалою суду транспортних засобів та про перешкоджання здійсненню ним та донькою господарської діляьності, оскільки належність вказаних в ухвалі від 02.02.2018 року автомобілів саме відповідачу ОСОБА_3, підтверджується наданою суду довідкою Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України (вих.№31/20-410 від 31.01.2018 року.

Натомість відповідачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження доводів про перешкоджання здійсненню ним та його дочкою господарської діляьності внаслідок вжитих ухвалою суду від 02.02.2018 року заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що на час вирішення судом першої інстанції 02.02.2018 року питиання про вжиття заходів забезпечення позову відповідач не звертався з заявою про зустрічне забезпечення, а відтак у суду не було підстав для вирішення питання про їх застосування.

Оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни оскарженої відповідачем ухвали, колегія суддів у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України приходить до висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючись ст. ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 389, ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Купянського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2018 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2