АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/677/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Задвірний В.І.,

з участю представника позивача Москалюк С.А.,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2018 року,

встановив:

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 16 червня 2010 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого позивач надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 25 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов'язався повернути банку кредит протягом строку дії платіжної картки та сплатити проценти за користування кредитними коштами. ОСОБА_5 не виконав обов'язків за кредитним договором, внаслідок чого станом на 9 травня 2016 року виникла заборгованість, яка складається з 36 968 грн 25 коп. неповернутого кредиту, 7 030 грн 87 коп. процентів, 17 173 грн 48 коп. пені, 950 грн штрафу, 500 грн штрафу (фіксована частина), 2 499 грн 63 коп. штрафу (процентна складова).

У зв'язку з цим, ПАТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 52 992 грн 24 коп. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 49 042 грн 61 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 24 838 грн 26 коп. - тіло кредиту, 7 030 грн 87 коп. - проценти, 17 173 грн 49 коп. - пеня. В решті позову відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Суд виходив з того, що ОСОБА_5 не виконав грошового зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла вказана заборгованість, а штраф не підлягає стягненню з відповідача, оскільки це призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності особи за одне й те саме правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь банку заборгованості у розмірі 4 446 грн 96 коп. посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що невстановлені особи злочинним шляхом заволоділи частиною кредитних коштів на картковому рахунку відповідача, отже у нього не виникло зобов'язання з повернення цих коштів і висновок суду про стягнення заборгованості є помилковим.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду в частині відмови в позові ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення штрафу, тому згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині воно не переглядається.

ПАТ КБ «Приватбанк» не подало відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 16 червня 2010 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 27,6% річних. При цьому банк видав ОСОБА_5 платіжну картку для обслуговування карткового рахунку та перерахував кредитні кошти на вказаний рахунок.

ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_5 уклали кредитний договір шляхом приєднання останнього до запропонованих відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови та Правила), які разом із заявою від 16 червня 2010 року, Пам'яткою клієнта і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

Укладаючи цей договір, ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_5 визначили право банку ПАТ КБ «Приватбанк» змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунку (п. 1.1.3.2.4 Умов та Правил).

ПАТ КБ «Приватбанк» встановило ОСОБА_5 кредитний ліміт у розмірі 25 000 грн.

ОСОБА_5 зобов'язався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним.

З 1 вересня 2014 року банк збільшив процентну ставку за кредитом до 32,4% річних, а з 1 квітня 2015 року - до 42% річних.

ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_5 визначили, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк. У разі порушення позичальником зобов'язань з погашення заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень останній вправі змінити умови кредиту, встановити термін повернення кредиту на 91 день з моменту порушення зобов'язання та вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі (п.п. 1.1.7.11, 2.1.1.4.6 Умов та Правил).

За несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, відповідач зобов'язався сплатити ПАТ КБ «Приватбанк» пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (п. 1.1.5.25 Умов та Правил).

З червня 2015 року ОСОБА_5 не виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 9 травня 2016 року його заборгованість за цим договором становить: 24 838 грн 26 коп. - неповернутий кредит, 7 030 грн 87 коп. - проценти, 17 173 грн 48 коп. пеня, - а всього - 49 042 грн 61 коп.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_5 не виконав грошового зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла вказана заборгованість.

Умови кредитного договору (а.с. 14-50), наданий ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості (а.с. 8-13) та виписки про рух коштів на рахунку (а.с. 74-106) є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідач не виконує належним чином узяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 9 травня 2016 року заборгованість по кредиту становить 24 838 грн 26 коп., а заборгованість по процентам - 7 030 грн 87 коп. Також банком нарахована пеня у розмірі 17 173 грн 48 коп.

ОСОБА_5 не спростував цю заборгованість належними та допустимими доказами.

Твердження ОСОБА_5 про те, що заборгованість за кредитним договором виникла не з його вини, не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, чинне законодавство покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли він доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2015 року з карткового рахунку ОСОБА_5 було знято частину кредитних коштів, а саме 19 553 грн 04 коп. Із них 18801 грн перераховано банком на інший банківський рахунок, а 752 грн 04 коп. (4% від знятої суми) утримано - як комісію. При цьому транзакція з перерахування коштів була проведена успішно (коректно), тобто з використанням персональних даних клієнта та даних платіжної картки.

В суді ОСОБА_5 визнав, що внаслідок обману з боку невстановлених осіб, він всупереч п. 2.1.1.9.5 Умов та Правил повідомив зловмисникам номер кредитної картки та пароль доступу до рахунку, що призвело до несанкціонованого списання коштів з кредитного рахунку відповідача.

Матеріали кримінального провадження (а.с. 65, 68, 69), відкритого за фактом викрадення коштів ОСОБА_5, та довідки органів поліції (а.с. 64, 66, 67) не вказують на відсутність вини останнього щодо неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором.

Згідно з п.п. 1.1.5.5, 1.1.5.6 Умов та Правил банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПіН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, пароля (ніку) MobileBanking або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів. Банк не несе відповідальність за наслідки виконання доручень, виданих неуповноваженими особами, і у тих випадках, коли з використанням передбачених банківськими правилами і договором процедур банк не міг установити факт видачі розпорядження неуповноваженими особами.

Натомість, така відповідальність покладається на клієнта, зокрема клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки /рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації ( п.п. 1.1.5.13, 1.1.5.14 Умов та Правил).

За таких обставин суд першої інстанції правильно керувався тим, що підстави для звільнення ОСОБА_5 від виконання зобов'язання за кредитним договором відсутні.

Посилання ОСОБА_5 на те, що мають місце підстави для звільнення його від сплати заборгованості за кредитним договором, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам чинного законодавства та умовам цього договору.

Рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.М. Костенко

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Козак О.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27