Справа № 183/5316/17
№ 2/183/787/18
10 квітня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про:
визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_1,
позивач звернувся до суду з означеним позовом.
Представник позивача в судове засідання не зявилася, надавши заяву про підтримання вимог позову та про розгляд справи у її відсутність.
Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, відзив на позов не надали.
Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.
Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не зявилися в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подали відзив, судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Перещепинській міській раді у відповідності до ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, в тому числі й житловий фонд.
Згідно з положеннями ст.ст.5, 18 Житлового кодексу УРСР Перещепинська міська рада, як орган місцевого самоврядування, здійснює управління державним (комунальним) житловим фондом м. Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області.
Судом встановлено, що у відповідності до поквартирної картки Відділу реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, наймачу ОСОБА_1 та членам його сімї: дружині ОСОБА_2, доньці ОСОБА_4, доньці ОСОБА_3 надано в користування житлове приміщення - квартиру за адресою: АДРЕСА_3.
19 квітня 1994 року ОСОБА_2, 19 травня 1994 року ОСОБА_1, 05 листопада 1999 року ОСОБА_3 зареєстровано в спірному житловому приміщенні /а.с.7, 22, 23, 24/.
Станом на 10 серпня 2017 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 залишаються зареєстрованими: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 /а.с.8/.
При цьому, з акту перевірки житлових умов заявника від 09 червня 2015 року, складеного комісією в складі депутатів Перещепинської міської ради: ОСОБА_5, ОСОБА_6, мешканців квартир № 1, 7 будинку № 13, представників міської ради ОСОБА_7, ОСОБА_8 вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 потребує капітального ремонту, в квартирі ніхто не проживає, особистих речей не виявлено /а.с.10/.
З акту від 29 вересня 2017 року, складеного депутатом Перещепинської міської ради ОСОБА_9, сусідів ОСОБА_10, ОСОБА_11, представників Ради ОСОБА_7, ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 у квартирі № АДРЕСА_5 не проживають з 2008 року /а.с.11/.
За таких обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами існує спір з приводу наявності чи відсутності права відповідачів користуватися спірним житловим приміщенням.
При вирішенні спору суд виходить з таких норм законодавства.
У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що нормами законодавства встановлені обовязки особи, яка користується житловим приміщенням сплачувати комунальні послуги, утримувати житло в належному для проживання стані. При цьому право користування наданим для проживання житлом не є абсолютним та обмежується нормами законодавства необхідністю його фактичного використання особами, яким воно надане за призначенням для проживання.
Так, наданими позивачем доказами підтверджується факт не використання житла відповідачами за призначенням протягом строку, встановленого положеннями ст.72 ЖК України, якими є складені у відповідності до норм законодавства акти посадових осіб органу, на який покладено обовязок контролю за житловим фондом. При цьому, доказів поважності причин не використання житла, відсутності особи за місцем реєстрації протягом шестимісячного строку суду не надано.
За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідачів у наданому спірному житловому приміщенні понад 6 місяців, зібрані у справі докази та їх оцінка свідчать про фактичне таке не проживання, - наявні підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. При цьому, реєстрація відповідачів в спірному житловому приміщенні порушує права позивача на управління житловим фондом.
Внаслідок викладеного суд вважає, що аргументи позивача про втрату відповідачами права користування, наведені ним в якості підстав для звернення з позовом обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, відповідачі без належних правових підстав значаться такими, що зареєстровані у житловому приміщенні та наявні підстави для задоволення позову про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
При цьому, суд вважає за необхідне не прийняти до уваги як недопустимий доказ - акт про не проживання від 09 червня 2015 року /а.с.9/, складений мешканцями будинку № 13 по вул. Степова, м. Перещепине, Новомосковський район, Дніпропетровська область та представниками Ради, оскільки даний акт складений без вказівки посад органу місцевого самоврядування, обставин, які надають право складення означеного акту та підстав його складення.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 4800,00 гривень, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі по 1600,00 гривень підлягає стягненню з кожного з відповідачів на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 281-282 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1600 (одній тисячі шістсот) гривень 00 копійок з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя Д.О. Парфьонов