Справа № 455/803/17 Головуючий у 1 інстанції: Бонецький Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/7115/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Верхньолужицької сільської ради Старосамбірського району, третя особа - Старосамбірської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном три місяці.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_4 задоволено повністю, визначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці АДРЕСА_1, додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном три місяці.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення порушує майнові права та інтереси її неповнолітнього сина ОСОБА_9, оскільки спадкодавець ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, його донька ОСОБА_4 не прийняла спадщину в шестимісячний термін, встановлений ст. 1270 ЦК України і таким чином відповідно до ст. ст. 1261, 1223 ЦК України право на спадкування за законом отримали спадкоємці першої черги: дружина - ОСОБА_10 та син - ОСОБА_11, які постійно проживали із спадкодавцем. Після смерті своєї матері, ОСОБА_10, спадщину фактично прийняв ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і за життя не оформив свідоцтво про право на спадщину. В подальшому його неповнолітній син ОСОБА_9, як єдиний спадкоємець першої черги після смерті батька ОСОБА_11 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. Спадкову справу за його зверненням зареєстровано 27 грудня 2016 року № 60059983, проте через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок по АДРЕСА_2 виданих на ім'я ОСОБА_11, виникла необхідність набувати право власності на спадщину за законом в судовому порядку. Також вважає, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги заповіт, складений 28 грудня 2003 року та визнав позивачку ОСОБА_4 спадкоємцем майна померлого за заповітом, оскільки такий заповіт внесений у спадковий реєстр 06 вересня 2017 року, після проголошення судового рішення, яким апріорі визнано його дійсність. Крім цього, судом порушено норми ч.2 ст. 35 ЦПК України, відповідно до яких, якщо при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи суд встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, він залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Однак суд першої інстанції не залучив до участі в справі, як третю особу, неповнолітнього ОСОБА_9, який має право на спадкування житлового будинку по АДРЕСА_2, після смерті батька, ОСОБА_11, від імені якого діє його законний представник, матір ОСОБА_2 З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення,я ким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представників ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачкою пропущено з поважних причин, оскільки вона не знала, що потрібно писати заяву, так вона фактично вступила у спадкові права,а також вона хворіла, про що головним лікарем Стрілківської АЗПСМ видана довідка від 05.07.2017 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.(ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Частина 1 ст. 1272 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правовими підставами для визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини може бути поважність його пропуску, тобто, об'єктивні причини, які перешкоджали спадкоємцю своєчасно звернутися до нотаріуса на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини.

При вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Відповідно до роз»яснень абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка, ОСОБА_4 є рідною дочкою, а ОСОБА_9 - онуком спадкодавця, ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

За життя ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Верхньолужоцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області 28.12.2003 року, згідно з яким належні йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами та все майно, що знаходится в АДРЕСА_2, заповів дочці ОСОБА_4

Приватний нотаріус Старосамбірського районного нотаріального округу Ридзак Л.К. повідомила ОСОБА_4 про відмову у прийнятті заяви та відкритті спалквої справи після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується її листом від 03.07.2017 року №123/02-14.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, як на поважність причин пропуску нею строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, позивачка посилається на те, що вона не була обізнана з тим, що потрібно подавати заяву, так як вона вступила у спадкові права, а також на те, що в цей час хворіла, а відтак вважає поважними причини пропуску строку для подання нею заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про поважність причин пропуску ОСОБА_4 строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки суд не дав належної оцінки зазначеним позивачкою причинам пропуску нею шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачка зазначала, що з 06.06.2006 року до 21.06.2006 року, хворіла, що підтверджується довідкою №52 від 05.07.2017 року, що , на її думку, є поважною причиною для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Визнаючи поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції не врахував, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини починається з дня відкриття спадщини.

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, і саме з цього дня почався шестимісячний строк для подання спадкоємцями до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, колегія суддів вважає, що у спадкоємця за заповітом, ОСОБА_4, було достатньо часу для того, щоб подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в період з ІНФОРМАЦІЯ_2 до 06.06.2006 року, оскільки немає необхідності у поданні такої заяви в останні дні встановленого законом шестимісячного строку, а відтак при бажанні, мала можливість подати особисто або направити поштою до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою було передбачено п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка була чинною на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8, а також п.3.5 гл.10 чинного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Не може бути поважною причиною пропуску ОСОБА_4 строку для подання заяви про прийняття спадщини її необізнаність про необхідність подання такої заяви до нотаріальної контори протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Даючи оцінку зазначеним позивачкою причинам пропуску нею шестимісячного строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, які, на її думку, є поважними, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені ОСОБА_4 причини пропуску подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, не пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами позивачки на вчинення цих дій, а відтак не є поважними.

Позивачкою, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона, з об»єктивних, з незалежних від неї обставин, не мала можливості протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підтвердження поважності причин пропуску нею встановленого законом шестимісячного строку для подання зави до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

А відтак, враховуючи відсутність поважних причин пропуску ОСОБА_4 встановленого законом шестимісячного строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визначення їй додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини слід відмовити за їх безпідставністю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року слід скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.05.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.