Справа № 303/6036/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Мацунича М.ВІ., ОСОБА_1,

з участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 грудня 2017 року (головуючий суддя Монич В.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Мукачівського центру позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області, Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Мукачівської міської ради, третя особа: Мукачівська міська рада Закарпатської області про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

23.10.2017 ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, звернулася до суду із даним позовом посилаючись на те, що вона працювала на посаді керівника гуртків Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області (далі - Мукачівської станції юних техніків).

Наказом Мукачівської станції юних техніків від 20.05.2015 № 17-к ОСОБА_2 звільнено з указаної посади з 02.06.2015 у звязку з ліквідацією установи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення зазначено рішення Мукачівської міської ради від 15.01.2015 № 1310, яким зокрема вирішено ліквідувати Мукачівську станцію юних техніків, а також виданий на його підставі наказ управління освіти Мукачівської міської ради від 03.02.2015 №21 «Про ліквідацію Мукачівської станції юних техніків».

Вказувала, що таке звільнення вважає незаконним, оскільки рішення Мукачівської міської ради від 15.01.2015 № 1310 в частині вирішення питання щодо ліквідації Мукачівської станції юних техніків скасовано постановою Мукачівського міськрайонного суду від 29.07.2015. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 року вказану постанову залишено без змін.

У подальшому постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 скасовано реєстраційні дії, повязані з внесенням до Єдиного державного реєстру запису про припинення Мукачівської станції юних техніків.

Після цього рішенням Мукачівської міської ради від 06.10.2016 №325 реорганізовано, зокрема, Мукачівську станцію юних техніків шляхом її приєднання до Мукачівського центру позашкільної освіти, який є правонаступником зазначеної організації.

Таким чином, фактично мала місце не ліквідація Мукачівської станції юних техніків, а її реорганізація.

Позивач указувала, що про порушення свого права їй стало відомо у 12.10.2017, коли на адвокатський запит надійшла від начальника Управління освіти, молоді та спорту виконкому Мукачівської міської ради від 10.10.2017 письмова відповідь про те, що Мукачівську станцію юних техніків реорганізовано, шляхом приєднання до Мукачівського центру позашкільної освіти на підставі рішення Мукачівської міської ради від 06.10.2016 №325, із доданою копією вказаного рішення.

Посилаючись на дані обставини, збільшивши 18.12.2017 позовні вимоги, остаточно просила визнати поважним причини пропуску строку звернення до суду та поновити його; визнати незаконним та скасувати наказ №17-к від 20.05.2015 про звільнення позивача; поновити її на посаді керівника гуртків Мукачівської станції юних техніків; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 03.06.2015 по 18.12.2017 у розмірі 127 888 грн. 82 коп.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у звязку з пропуском строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, оскільки про порушення її права факт реорганізації, а не ліквідації закладу їй стало відомо лише 12.10.2017, коли на адвокатський запит надійшла відповідь начальника Управління освіти, молоді та спорту виконкому Мукачівської міської ради від 10.10.2017 із доданою копією рішення Мукачівської міської ради від 06.10.2016 №325 «Про реорганізацію позашкільних закладів»; відповідач не довів належними й допустимими доказами факт оприлюднення рішення Мукачівської міської ради від 06.10.2016 №325 на сайті міської ради чи у газеті «Мукачево», а рішення місцевого суду ґрунтується в цій частині на припущеннях; при цьому позивач не має доступу до інтернету, тому не могла ознайомитися зі змістом документу на сайті органу місцевого самоврядування, а також ніколи не купувала газету «Мукачево».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо її незаконного звільнення, однак вважав, що позивачем пропущено строк для звернення до суду, встановлений частиною третьою статті 233 КЗпП України; з моменту прийняття рішення Мукачівської міської ради від 06.10.2016 про реорганізацію Мукачівської станції юних техніків, яке за поясненнями представника відповідача оприлюднюються на сайті міської ради та через газету «Мукачево», позивачка мала достатньо часу, щоб ознайомитися із даним рішенням, але такою можливістю не скористалася. Проте із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 працювала на посаді керівника гуртків Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області (далі - Мукачівської станції юних техніків).

Рішенням Мукачівської міської ради від 15.01.2015 №1310, зокрема, вирішено ліквідувати Мукачівську станцію юних техніків з 01.06.2015.

На підставі даного рішення управлінням освіти Мукачівської міської ради було видано наказ від 03.02.2015 № 21 «Про ліквідацію Мукачівської станції юних техніків».

Наказом Мукачівської станції юних техніків від 20.05.2015 № 17-к ОСОБА_2 звільнено з посади керівника гуртків із 02.06.2015 у звязку з ліквідацією установи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12).

Підставою звільнення зазначено рішення Мукачівської міської ради від 15.01.2015 № 1310, а також виданий на його підставі наказ управління освіти Мукачівської міської ради від 03.02.2015 №21 «Про ліквідацію Мукачівської станції юних техніків».

Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 29.07.2015 у справі № 303/3290/15-а (№ провадження 2а/303/154/15), зокрема, визнано незаконним та скасовано рішення Мукачівської міської ради 70 позачергової сесії 6-го скликання №1310 від 15 січня 2015 року «Про внесення змін у структуру, штат та чисельність виконавчих органів Мукачівської міської ради комунальних установ та організацій», в частині абзаців 5,6 Розділу VІІІ про ліквідацію «з 01 червня 2015 року Станції юних техніків та Центру туризму, краєзнавства та екскурсій»; визнано незаконним та скасовано рішення Мукачівської міської ради 74 позачергової сесії 6-го скликання №1382 від 26 березня 2015 року, яким внесено зміни до рішення Мукачівської міської ради 70 позачергової сесії 6-го скликання №1310 від 15 січня 2015 року «Про внесення змін у структуру, штат та чисельність виконавчих органів Мукачівської міської ради комунальних установ та організацій», а саме: абзаци 5,6 викладено в наступній редакції «-з 01 червня 2015 року Мукачівську станцію юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області; з 01 червня 2015 року Мукачівський центр туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради Закарпатської області».

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 вказану постанову Мукачівського міськрайонного суду від 29.07.2015 залишено без змін. Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 відмовлено у відкритті касаційного провадження з0а касаційною скаргою Мукачівської міської ради на постанову Мукачіввського міськрайоного суду від 29 липня 2015 року у вказаній справі № 303/3290/15-а.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 скасовано реєстраційні дії, повязані з внесенням до Єдиного державного реєстру запису про припинення Мукачівської станції юних техніків (а.с. 28-30).

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо порушення трудових прав позивача внаслідок її звільнення, оскільки рішення Мукачівської міської ради від 15.01.2015 визнано незаконним та скасовано в судовому порядку. При цьому таке рішення про ліквідацію слугувало причиною звільнення позивача, тому з моменту його скасування підстава для його звільнення фактично відпала.

Стосовно строку звернення позивача за вирішенням трудового спору слід вказати наступне.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення за вирішенням трудового спору, судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що рішення Мукачівської міської ради від 15.01.2015 (на підставі якого було проведено звільнення позивача) скасовано постановою Мукачівського міськрайонного суду від 29.07.2015, яка набрала законної сили.

При цьому постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.09.2016, скасовано відповідний запис у державному реєстрі про припинення юридичної особи в якій працювала позивач, та з цього моменту, юридично Мукачівська станція юних техніків відновила свою цивільну правоздатність.

Позивач не була стороною в даних адміністративних справах, у звязку з чим не могла знати про дані обставини, що були повязані з визнанням незаконними й скасуванням рішень про ліквідацію установи, де працювала позивач, та відновлення цивільної правоздатності установи. При цьому Управління освіти виконавчого комітету Мукачівської міської ради, як сторона у вказаних адміністративних справах, у свою чергу, самостійно не повідомило позивача про дані суттєві обставини, які безпосередньо впливають на його трудові права.

Відповідачем не надано належних і допустимих доказів щодо моменту, коли ОСОБА_2 дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Натомість позивачем доведено, що про порушення її права, а саме про факт реорганізації, а не ліквідації закладу їй стало відомо тільки 12.10.2017, коли на адвокатський запит надійшла відповідь начальника Управління освіти, молоді та спорту виконкому Мукачівської міської ради від 10.10.2017 із доданою копією рішення Мукачівської міської ради від 06.10.2016 №325 «Про реорганізацію позашкільних закладів».

До суду позивач звернулась 23.10.2017 (а.с. 1).

Відтак колегія суддів вважає, що строк звернення позивача за вирішенням трудового спору пропущено з поважних причин, а тому такий підлягає поновленню.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події звільнення працівника з роботи.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 за останні два календарні місяці роботи її розмір заробітної плати становив у квітні 2015 року 2922,39 грн., та у травні 2015 року 3005,21 грн. (а.с.13).

Таким чином, середньоденна заробітна плата складала 151,99 грн. (2922,39 грн. у квітні 2015р. + 3005,21 грн. у травні 2015року = 5927,60 грн.; 5927,60 грн. : 39 робочих днів (квітень 21 день + травень 18 днів) = 151,99 грн.).

Судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_2 про поновлення на роботі тривав два місяці, проте, оскільки строк звернення до суду було позивачем пропущено з поважних причин, відтак середній заробіток за час вимушеного прогулу слід стягнути з 03.06.2015 (наступний день після звільнення позивачки) до 18.12.2017 (в межах позовних вимог).

Кількість робочих днів із 03.06.2015 (включно) по 18.12.2017 (включно) становить 641 (150 робочих днів у 2015 році (з 03.06.2015) + 251 у 2016 році + 240 у 2017 році (по 18.12.2017) = 641 робочих днів).

Отже середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 становить 97425,59 грн. (641 робочий день*151,99 грн.)

Мукачівським міським центром зайнятості за період із серпня 2015 по серпень 2016 року було виплачено ОСОБА_2 допомогу по безробіттю в розмірі 23669,12 грн. (а.с. 86). Відповідно до Положення про Державну службу зайнятості України, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року N 19/2013, сума страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду може бути стягнута з роботодавця (п.6 п.п.9).

Оскільки ОСОБА_2 протягом року отримувала допомогу по безробіттю з Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, такі кошти вона отримувала саме у звязку із звільненням з роботи, відтак, суму отриманої допомоги по безробіттю слід виключити із середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню 73756,47 грн. (97425,59 грн. - 23669,12 грн. = 73756,47 грн.).

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Визнати незаконним та скасувати наказ Мукачівської станції юних техніків від 20 травня 2015 року №17-к про звільнення ОСОБА_2 з посади керівника гуртків.

Поновити ОСОБА_2 на посаді керівника гуртків Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області.

Стягнути з Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Мукачівської міської ради (Код , 89600, м. Мукачево, площа Духновича, 2) на користь ОСОБА_2 (89600, м.Мукачево, вул. Осипенка, 20/5, НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 73756,41 грн. (сімдесят три тисячі сімсот пятдесят шість гривень 41 коп.).

Присуджена сума визначена без утримання обовязкових податків та платежів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 травня 2018 року.

Головуюча:

Судді: