Справа №461/7503/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Остапчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (82424, Львівська обл, Стрийський р-н, с.Заплатин, вул.Діброва, 59) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Львів» (79008, м.Львів, пл.Ринок, 18), Страхової компанії «PZU Україна» (04112, м.Київ, вул.Дегтярівська, 62) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВЕ Львів» та СК «PZU Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обгрунтування позову покликається на те, що 09.03.2017 року о 16 год.45 хв. на автодорозі Київ-Чоп 578 км. + 200 м. автомобіль марки MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, працівника ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ», цивільна дієздатність якого застрахована в СК«PZU Україна» здійснив наїзд на автомобіль марки FIAT Ducatо, державник номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 Внаслідок вказаної ДТП, транспортному засобу FIAT Ducatо спричинено значні пошкодження, (фізичне знищення), оскільки такий відновленню не підлягає. Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 29.03.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На заяву ОСОБА_1, СК «PZU Україна» частково відшкодовано завдані збитки. Однак, на даний час безпідставно, в порушення 90-денного терміну відшкодування вартості евакуатора щодо доставки ТЗ з місця ДТП в сумі 1450 грн.та пені за порушення термінів розрахунку в розмірі 140 грн. позивач не отримав. Окрім цього позивач вважає, що є підстави сумніватись у правомірності визначення матеріальних збитків, згідно Звіту про оцінку вартості, заподіяного пошкодження транспортного засобу FIAT Ducatо. Вважає, що до відшкодування позивачу належить моральна шкода, внаслідок повного знищення його автомобіля і позбавлення можливості ним користуватись, що в свою чергу змусило зібрати велику кількість документів, звертатись за юридичною допомогою, багаторазово звертатись до страхової компанії, що в свою чергу позначилось на душевному стані, призвело до погіршення здоровя, взаємовідносин у сімї, серед знайомих та усталеного способу життя. Вказану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 5 000,00 грн. Просить позов задовольнити, стягнути солідарно з СК «PZU Україна» та ТОВ «АВЕ Львів» суму матеріальних збитків у розмірі 1 450,00 грн., пеню в розмірі 140,00 грн., суму моральної шкоди у розмірі 5 000, грн. та судові витрати.

Відповідач у справі ТОВ «АВЕ Львів» подало відзив на позовну заяву, у якому вказує, що позову не визнає, вважає, що позивачу було повністю відшкодовано завдану ТОВ «АВЕ Львів» матеріальну шкоду. Інші позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків, зокрема, відшкодування вартості евакуатора щодо доставки ТЗ з місця ДТП, пені та моральної шкоди позивачем не доведено та не надано жодних підтверджуючих про це документів.

Представник позивача ОСОБА_3 подав відповідь на відзив, в якій вказав, що не погоджується із фактами, наведеними у відзиві, оскільки вони не підтверджені, не обєктивні та вказані не в повній мірі. Зокрема, стверджує, що підставами для відшкодування моральної шкоди є: 1) протиправне (незаконне) знищення майна позивача; 2) наявність моральної (немайнової) шкоди; 3) причинний звязок між протиправним знищенням майна та настанням негативних наслідків у виді моральної шкоди. Щодо витрат на евакуацію ТЗ, вважає твердження відповідача у відзиві є надуманими та хибними внаслідок помилкового трактування законодавства: послуги, надані з евакуювання транспортного засобу ФОП ОСОБА_4 здійснено у відповідності до законодавства.

Окрім того, зважаючи на поданий відповідачем відзив на позовну заяву, представником позивача ОСОБА_3 було подано до суду додаткові пояснення, з яких вбачається наступне. ОСОБА_1 до 2011 року проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений на підставі свідоцтва про хворобу від 29.08.2011 року № 493. Тобто, встановлено, що ОСОБА_1 має серцево-судинні захворювання, які ускладнюють пересування громадським транспортом, а також впливають на його психоемоційний стан. Вказані захворювання потребують систематичного огляду лікарів, проходження лікування у звязку з чим позивачу слід відвідувати медичні заклади. Протиправні дії відповідача щодо знищення майна ОСОБА_1 призвели до заподіяння йому стану стресу, погіршення його здоровя, неможливості власним трнспортом добиратись до медичних закладів. Оскільки ОСОБА_1, як пенсіонер, використовув транспортний засіб для отримання додаткового доходу, надаючи послуги з несистематичного перевезення пасажирів або вантажу до м.Львова під час поїздок в медичні заклади, то цим йому також була заподіяна шкода.

У відповідь на відзив, ТОВ «АВЕ Львів» подало заперечення, в яких не погоджується із твердженнями позивача щодо завдання йому моральної шкоди, оскільки вказаний факт не підтверджений жодним чином. Зокрема, вказує, що оскільки, вимог про відшкодування упущеної вигоди позивачем не заявлялось, доказів про це суду не надано, то втрачений дохід не можна розцінювати як моральну шкоду. Щодо незручностей позивача, які виникли у звязку із вирішенням спору - доказів на підтвердження цього факту не надано. Так само, не надано доказів щодо погіршення стану здоровя. Вважає заявлену позивачем суму моральної шкоди необгрунтованою та такою, що не підлягає стягненю. В частині позовних вимог ТОВ «АВЕ Львів» про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу, вважає себе неналежним відповідачем, оскільки шкода, яка була заподіяна в результаті ДТП відшкодовується страховиком, а саме СК «PZU Україна».

Представник позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «АВЕ Львів» - ОСОБА_5 в судовому засіданні позов заперечила з мотивів безпідставності, підтримала доводи, викладені у письмових відзивах на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача СК «PZU Україна» в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши усі наявні докази в сукупності та взаємозвязку, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлені наступні обставини.

09.03.2017 року о 16 год.45 хв. на автодорозі Київ-Чоп 578 км. + 200 м. автомобіль марки MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, працівника ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ», цивільна дієздатність якого застрахована в СК«PZU Україна» здійснив наїзд на автомобіль марки FIAT Ducatо, державник номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 Внаслідок вказаної ДТП, транспортному засобу FIAT Ducatо спричинено значні пошкодження, (фізичне знищення), оскільки такий відновленню не підлягає.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 29.03.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн.

03.07.2017 року позивач ОСОБА_1 подав заяву до ТДВ СК«PZU Україна» та ТОВ «АВЕ Львів» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП.

У відповідь на вищевказану заяву ОСОБА_1, ТОВ «АВЕ Львів» за вих.№ 1143 07.07.2017 року надало відповідь про те, що заявлена сума моральної шкоди є недоведеною та необгрунтованою.

13.04.2017 року, за результатами проведення оцінки 09.03.2017 року транспортного засобу FIAT Ducatо, складено Звіт №SOS -5 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого вартість збитків за станом на дату оцінки, становить 121 000,31 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 979 Цивільного кодексу, а також ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування", за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.2, 3 ч.1. ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як вбачається із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Стаття 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає порядок прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його виплати, зокрема, страховик (у випадках, передбачених статтею

41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове

повідомлення про прийняте рішення.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявний у матеріалах справи товарний чек від 09.03.2017 року, виданий ФОП ОСОБА_4,

відповідно до якого, вартість послуг евакуатора становила 1 450,00 грн. складений згідно з нормами законодавства, підстав не брати його до уваги немає.

За таких обставин, зі страховика СК «PZU Україна» підлягає стягненню повністю сума майнового відшкодування за послуги евакуатора.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.36.5 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, позивачем не надано жодних належних доказів та розрахунків, на підставі яких він обґрунтовує свою позовну вимогу про стягнення з відповідачів пеню в розмірі 140,00 грн. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення вимог у звязку із їх недоведеністю.

У відповідності із статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

В частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, то такі підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати,чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач ОСОБА_1 оцінює моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., покликаючись на те, що у звязку знищенням його транспортного засобу, йому та його близьким довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування особистим автотранспортом, довелося відкласти, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись, зокрема, надання послуг по цивільно-правовій угоді, що потягло за собою неотримання доходів. Виникли незручності, які він переносить у звязку із вирішенням спору у досудовому та судовому порядку. Все це спричинило виникнення пригніченого стану, психічного переживання, внаслідок чого - перебування в стані стрессу призвело до погіршення його здоров'я.

ОСОБА_1 як позивачем у справі, не надано суду доказів твердження про недотримання доходу через відмову у наданні послуг, повязаних із знищенням його майна, оскільки згідно п.2 ст.22 ЦК України, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) є збитками, що підлягають відшкодуванню в порядку відшкодування майнової шкоди. Даних вимог позивачем заявлено не було і відповідних доказів суду не надано. Відтак, суд не бере до уваги вказане твердження позивача в обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

П.22.1 ст.22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до абз.6 ч.1 ст.28 ЗУ ««Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності із п.30.2 ст.30 цього Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З оглядну на наведене, заявлені позивачем вимоги про стягнення витрат солідарно до ТОВ «АВЕ Львів» суд вважає безпідставними та такими, що не знайшли в судовому засіданні свого підтвердження, оскільки належним відповідачем у справі є СК «PZU Україна».

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 988, 1166, ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Страхової компанії «PZU Україна» (04112, м.Київ, вул.Дегтярівська, 62) на користь ОСОБА_1 (82424, Львівська обл, Стрийський р-н, с.Заплатин, вул.Діброва, 59) 1 450, 00 грн. суми страхового відшкодування.

Стягнути з Страхової компанії «PZU Україна» (04112, м.Київ, вул.Дегтярівська, 62) на користь ОСОБА_1 (82424, Львівська обл, Стрийський р-н, с.Заплатин, вул.Діброва, 59) 5 000, 00 грн. суми моральної шкоди.

Стягнути з Страхової компанії «PZU Україна» (04112, м.Київ, вул.Дегтярівська, 62) на користь ОСОБА_1 (82424, Львівська обл, Стрийський р-н, с.Заплатин, вул.Діброва, 59) 640, 00 грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Р.Волоско