У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2018 Справа №607/8488/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді В.М. Братасюка розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

14.05.2018року ОСОБА_1 подано позов до Державного реєстратора ОСОБА_2, Жовнівська сільська рада Бережанського району Тернопільської області та ПАТ «Укрсоцбанк» про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування записів про державну реєстрацію права власності на присадибну земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані в с.В.Гаї по вул.Зелена,16б (16Б) Тернопільського району Тернопільської області за ПАТ «Укрсоцбанк».

Одночасно з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом встановлення заборони вчиняти дії з відчуження третім особам права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) площею 0,079 га, кадастровий номер :02:001:2998, яка розташована в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області по вул.Зелена, 16б (16Б), номер запису про право власності 25936236, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252 та права власності на житловий будинок загальною площею 320,3 кв.м., житловою 132,8 кв.м, що розташований в селі Великі Гаї Тернопільською району Тернопільської області по вул. Зелена, 16б (16Б), номер запису про право власності 25935783, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252.

Вирішуючи питання забезпечення позову суд виходить з наступного.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даний спосіб, позивач обґрунтовує тією обставиною, що існує реальна загроза відчуження новим власником відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» нерухомого майна щодо якого виник спір, що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення у справі, через вибуття спірних об'єктів нерухомого майна від теперішнього власника відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» до так званого добросовісного набувача, а захід забезпечення позову буде спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, пересвідчитись зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, на відміну від адміністративного судочинства, визначальний принцип цивільного судочинства полягає у змагальності сторін, тобто у покладанні обовязку доказування обставин в обґрунтування вимог/заперечень покладається на кожну із сторін процесу.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обовязковість застосування національними судами України норм Конвенції.

В контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції, ЄСПЛ розглядалися справи про порушення права власності не обєктами були кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, які є остаточними та підлягають виконанню («Бурдов проти Росії» , заява 59498/00. Рішення від 07.05.2002 року).

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

Відтак суд наголошує, що диспозиція закону, котра дозволяє суду, з метою забезпечення позову до ухвалення остаточного рішення, забороняти особам вчиняти певні дії, є юридично невизначеною, і носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача боржника в ході звернення стягнення на предмет іпотеки та недопущення необґрунтованого втручання в право власності (виправданого сподівання) стягувача.

В заяві ж про забезпечення позову йдеться про заборону вчиняти дії невизначеному колу осіб з відчуження третім особам права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) та права власності на житловий будинок, що розташовані в селі Великі Гаї Тернопільською району Тернопільської області по вул.Зелена, 16б (16Б), що на думку суду, свідчить про нечіткість вимоги - заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не зазначено конкретного субєкта, щодо котрого у нього виникають застереження про намір відчужити спірне майно.

Окрім цього суд зазначає, що навіть якщо за час розгляду позовної заяви судом майно буде перепродано третій особі, то ОСОБА_1 матиме можливість захищатися шляхом звернення з віндикаційним позовом в порядку ст. 388 ЦК України, відтак суд не вбачає будь яких труднощів чи неможливості виконання судового рішення навіть в разі потенційного задоволення позовних вимог.

При цьому, суд наголошує, що позивачем належними допустимими, та достатніми доказами не доведено наявності наміру відповідача будь яким чином відчужити належне йому майно, з метою уникнення виконання рішення суду.

Оскільки позивачем ставиться питання про втручання судовим рішенням в основоположне право особи вільно володіти майном, до ухвалення остаточного рішення у справі, для суду є несправедливим та нерозумним «формальний» підхід для вирішення питання забезпечення позову шляхом задоволення виключно шляхом дослідження чи дотримано позивачем форми заяви про забезпечення позову, без зясування дійсних відносин сторін спору (наявності наміру відповідача будь яким чином відчужити належне йому майно, з метою уникнення виконання рішення суду).

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, приходить до переконання, що подана позивачем заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не вказано жодних обґрунтувань для застосування заходів забезпечення позову у визначений ним спосіб.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України ,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом встановлення заборони вчиняти дії з відчуження третім особам права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) площею 0,079 га, кадастровий номер :02:001:2998, яка розташована в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області по вул.Зелена, 16б (16Б), номер запису про право власності 25936236, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252 та права власності на житловий будинок загальною площею 320,3 кв.м., житловою 132,8 кв.м, що розташований в селі Великі Гаї Тернопільською району Тернопільської області по вул. Зелена, 16б (16Б), номер запису про право власності 25935783, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252 відмовити.

Ухвала набирає законної сили через пятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України , до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії.

СуддяОСОБА_4