Справа № 713/563/18
Провадження №2/713/285/18
11.05.2018 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Кибич І.А.
з участю секретаря Мірчева О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, до відповідача ОСОБА_2
В позові посилається на те, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. Житловий будинок вони побудували з чоловіком, після смерті якого все майно належить їй. В житловому будинку зареєстрована її дочка з дітьми, а також значиться зареєстрованим колишній чоловік дочки ОСОБА_2, щодо реєстрації якого в житловому будинку вона дала згоду. Спільне життя у них не склалось, і вони припинили сімейно-шлюбні відносини у 2012 році. З цього часу ОСОБА_2 спочатку проживав по найманих квартирах з іншою жінкою, а потім переїхав проживати в с.Мигове, Вижницького району в батьківський будинок. До її житлового будинку не повертався. На даний час місцеперебування ОСОБА_2 невідомо, останній має кредитні зобов'язання, в зв'язку з чим його оголошено в розшук.
Вважає, що ОСОБА_2 втратив будь-який зв'язок з господарством, а вона як власник має право користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На її прохання добровільно знятись з реєстрації у її житловому будинку, ОСОБА_2 не реагує.
Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача суду не надано, відзив не надано, а тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником домоволодіння, загальною площею 77,4 кв.м., житловою площею 62,7 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №54464976 від 03.03.2016 року.
З копії свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_1, виданого 20.07.1998 року Мигівською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №12 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4, 20 липня 1998 року одружились, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_2.
Рішенням Вижницького районного суду Черінвецької області від 12 січня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - розірвано, що підтверджується копією рішення.

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1 №36 від 15.03.2018 року вбачається, що комісія у складі секретаря сільської ради Гайдук К.Ю., соціального працівника ОСОБА_7, начальника ВОБ Кузьмук А.В. в присутності сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10 було обстежено 15.03.2018 року господарство ОСОБА_1 та встановлено склад сім'ї: дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, онук - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, онук - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, зять - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зі слів сусідів і ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований у житловому будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 але не проживає з 01.01.2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу Української PCP, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Виходячи із змісту роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.2,3 ст. 156 ЖК УРСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР.

Відповідно до положень Житлового кодексу до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (частина друга статті 64 і частина перша статті 156 Житлового кодексу УРСР).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи ці вимоги закону, суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 доведено, що відповідач ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин не проживає в АДРЕСА_1, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1, про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, домоволодінням, яке розташоване в АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.321, 383, 391, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 64, 70, 150, 156 ЖК України, ст.ст.4, 13, ст.76, 77, 81, 258-265, 280-282, 354 ЦПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, домоволодінням, яке розташоване в АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, (РНОКПП-НОМЕР_2), зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 704 (Сімсот чотири) гривні 80 (Вісімдесят) копійок в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: І. А. Кибич