АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року

м. Харків

Справа № 644/4855/14-ц

Провадження № 22ц/790/132/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 банк «Укргазбанк»,

Відповідач: ОСОБА_2,

Треті особи: ОСОБА_3, Пянов ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Укргазбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року, постановлене суддею Шевченко С.В.,-

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ «АБ «Укргазбанк») звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 28 липня 2008 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 480 тис. доларів США зі сплатою процентів за їх користування виходячи із 14,3% річних на строк до 27 липня 2023 року. У рахунок забезпечення виконання кредитних зобов'язань того ж дня між сторонами укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_3 передала в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлові приміщення підвалу загальною площею 468,0 кв.м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Свистуна (Північна) 3а. Комінтернівський районний суд м. Харкова 29 січня 2013 року ухвалив рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором у розмірі 745 тис. 846 доларів США 3 центи та пені в розмірі 1 млн 960 тис. 817 грн 74 коп. Проте судове рішення не виконано, сума заборгованості не погашена. Господарський суд Харківської області постановою від 2 червня 2011 року визнав фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3В.) банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру й скасував арешти, накладені на майно боржника, та інші обтяження щодо розпорядження майном боржника. 30 листопада 2011 року між ліквідатором боржника арбітражним керуючим Пяновим С.В. та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Свистуна (Північна) 3а. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11 квітня 2012 року припинено провадження в справі про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_3 та скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів. На підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2013 року ОСОБА_5 відчужив спірні нежитлові приміщення ОСОБА_2

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що реалізація предмета іпотеки під час проведення процедури банкрутства не передбачає діючим законодавством згоди іпотекодержателя (том 1 а.с.223-224).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «АБ «Укргазбанк» задоволено (том 2, а.с.53-55).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 відхилено, рішення апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 5 квітня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том2, а.с.240-245).

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 23 Закону України «Про іпотеку», не врахував положення ч. 3 та 4 ст. 5 Закону України «Про іпотеку».

Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт скасування рішення суду, яке було підставою для реалізації предмету іпотеки ліквідатором.

Іпотека є дійсною з моменту укладання договору іпотеки та внесення первинного запису про іпотеку у державний реєстр. Внесення відомостей про іпотеку підтверджується копією витягу з державного реєстру іпотек, яка міститься в матеріалах справи.

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з"явився звернувся 14 травня 2018 року представник відповідача з клопотанням про призначення повторної судової оціночно-будівельної експертизи.

Ухвалою апеляційного с уду в задоволенні клопотання відмовлено.

Судова колегія з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки сторони належним чином повідомленні про день, час і місце розгляду справи і їх участь в суді апеляційної інстанції не є обов"язковою з огляду на вимоги ст.372 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, 28 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 480 тис. доларів США зі сплатою процентів за його користування, виходячи із 14,3% річних на строк до 27 липня 2023 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором того ж дня між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - нежитлові приміщення підвалу загальною площею 468,0 кв.м, розташовані за адресою: . Харків, вул. Свистуна (Північна) 3а.

Господарський суд Харківської області постановою від 2 червня 2011 року ФОП ОСОБА_3 визнав банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру, скасував арешти, накладені на майно боржника й інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, та призначив ліквідатором боржника арбітражного керуючого Пянова С.В.

На підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2011 року арбітражний керуючий Пянов С.В. продав, а ОСОБА_5 придбав нежитлові приміщення підвалу загальною площею 468,0 кв.м, розташовані за адресою: . Харків, вул. Свистуна (Північна) 3а.

Господарський суд Харківської області ухвалою від 11 квітня 2012 року припинив провадження в справі про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_3 та скасував мораторій на задоволення вимог кредиторів, уведений ухвалою цього ж суду від 26 квітня 2011 року.

Комінтернівський районний суд м. Харкова рішенням від 29 січня 2013 року, що набрало законної сили, стягнув солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 липня 2008 року в розмірі 745 тис. 846 доларів США 3 цента та пеню в розмірі 1 млн. 960 тис. 817 грн. 74 коп.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області винесено постанову від 2 серпня 2013 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 23 липня 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Проте судове рішення не виконане, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Заборгованість складає по Кредитному договору №34/08-3 від 28.07.2008 року у розмірі 745 846,03 дол. США та 1 982 565,97 грн., яка складається:

з суми поточної заборгованості по кредиту у сумі 362 051.00 дол. США,

простроченої заборгованості по кредиту у сумі 117 947.14 дол. США,

простроченої заборгованості по процентах у сумі 258 790,42 дол. США,

поточної заборгованості по процентах у сумі 7 057.47 дол. США,

пені за прострочку погашення процентів та кредиту у загальній сумі 1 982 565.97 грн.

16 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є нежитлові приміщення підвалу, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Свистуна (Північна) 3а, тобто приміщення були відчужені вдруге вже після припинення провадження про визнання банкрутом ОСОБА_3

Статтею 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що майно банкрута, що є предметом застави використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Тобто навіть при банкрутстві іпотечне майно мало йти на погашення кредитних зобов'язань, які воно забезпечувало.

Отже, висновки суду першої інстанцій щодо припинення іпотеки у зв'язку із банкрутством не обґрунтовані та не узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя. Аналогічна норма міститься у ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» та у ч. 2 ст. 586 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Судом встановлено, що ПАТ «Укргазбанк» як іпотекодержатель спірного нерухомого майна згоди на укладення договорів купівлі-продажу не надавав. Отже, вказані договори укладалися без участі позивача, чим порушені права та охоронювані законом інтереси банку, як іпотекодержателя спірного майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 3.3.6 договору іпотеки іпотекодавець не має права розпоряджатися заставленим майном без згоди заставодержателя. (а.с.12)

Усупереч вказаним положенням закону та договору іпотеки майно, яке перебувало в іпотеці банку, та обтяження якого, на час відчуження, було зареєстровано відповідно до закону в реєстрі обтяжень, не повідомивши про це іпотекодержателя та не отримавши його згоди було відчужено.

Закон прямо покладає на іпотекодавця обов'язок отримати згоду заставодержателя на відчуження обтяженого майна; цей обов'язок презюмується і йому кореспондує право заставодержателя на захист шляхом визнання правочину недійсним у разі відчуження майна без його згоди.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно положень ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет іпотеки закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Закон України «Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_8 Верховного Суду в своїй постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц аналізуючи обґрунтованість підстав для відступлення від висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») у подібних правовідносинах зазначила наступне.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_8 Верхового Суду дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Отже, судова колегія вважає за можливе при зверненні стягнення на предмет іпотеки зазначити початкову ціну, яка буде визначена суб»єктом оціночної діяльності на час проведення виконавчих дій, що є справедливим і сприятиме реалізації майна за його дійсною ціною на час продажу.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 511 грн. 56 коп.

Керуючись ст. ст. 141,367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Укргазбанк» - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Укргазбанк» задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору №34/08-3 від 28.07.2008 року Позичальника ОСОБА_3 у розмірі 745 846,03 дол. США та 1 982 565,97 грн., яка складається:

з суми поточної заборгованості по кредиту у сумі 362 051.00 дол. США,

простроченої заборгованості по кредиту у сумі 117 947.14 дол. США,

простроченої заборгованості по процентах у сумі 258 790,42 дол. США,

поточної заборгованості по процентах у сумі 7 057.47 дол. США,

пені за прострочку погашення процентів та кредиту у загальній сумі 1 982 565.97 грн.

на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АК «Укргазбанк», звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення підвалу №8а. 9-: -24 площею 190,0 кв. м. 1-го поверху №7-:-23 площею 278,0 кв. м в літ. А-3 загальною площею 468.0 кв. м. які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Свистуна (вул. Північна, назва нечинна ) буд. №3-А, які належать ОСОБА_2, на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_9 16 серпня 2013 року за реєстровим №1229.

Реалізацію предмету іпотеки здійснити шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 511 грн. 56 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_10

повний текст постанови складено 17 травня 2018 року