Справа № 2-4196/11
У Х В А Л А

22 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ознайомившись із скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на дії та рішення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2018 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якій просить визнати незаконним рішення відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області у виконавчому провадженні №48383748 при винесенні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.11.2015 та зобовязати відділ примусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.11.2015.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається із змісту скарги та доданих до неї документів ОСОБА_2 оскаржує постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 10 листопада 2015 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 503603,34 гривень у виконавчому провадженні №48383748.

Положеннями частин 1, 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що Закон України «Про виконавче провадження» є процесуальним законом, який крім іншого, передбачає юрисдикцію органів по розгляду скарг, зокрема, на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, визначаючи, що вони розглядаються адміністративним судом.

Аналогічну позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у своїй позиції, наведеній в постанові від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц. Так Верховним Судом зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, оскарження дій державного виконавця при стягненні виконавчого збору на підставі постанов, винесених посадовою особою державної виконавчої служби, підлягають до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити заявнику до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи, що скарги на рішення та дії державного виконавця, прийняті (вчинені, допущені) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 186, 260, 353,447 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкриті провадження у справі за скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на дії та рішення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 листопада 2015 року.

Розяснити скаржнику право на звернення з відповідною скаргою в порядку адміністративного судочинства до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.> Н.> Борис>

Ухвала суду складена та підписана без проголошення 22.05.2018 року.