Справа № 562/944/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

"14" травня 2018 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., секретаря судових засідань ОСОБА_1, за участю відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач в особі публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість по кредитному договору від 22.06.2007 року № б/н в сумі 11679 грн. 18 коп. та понесені судові витрат по справі.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 22.06.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 3100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 25.02.2018 року заборгованість становить всього 11679 грн. 18 коп., в тому числі: тіло кредиту 1656 грн. 26 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 790 грн. 59 коп., заборгованість за пенею 8199 грн. 99 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 532 грн. 34 коп.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просив задовольнити позов.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, не заперечувала, що отримала кредит, однак не погодилася із нарахованою позивачем сумою пені та штрафів, зазначивши що вони є надмірно високими, посилалася на тяжке матеріальне становище, оскільки розмір її пенсії складає 1532 гривні, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписавши вказану Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, сторони узгодили, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять договір про надання банківських послуг.

Згідно частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, враховуючи, що відповідач особисто підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, використовувала кредитні кошти, а також здійснювала періодичне погашення заборгованості, суд вважає підставними доводи позивача про те, що вказаний кредитний договір між сторонами є фактично укладеним.

В силу вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вбачається, що сторони досягли згоди по всіх істотних умовах кредитного договору б/н від 22 червня 2007 року, підписали його, а тому такі умови кредитного договору є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

У відповідності до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позивач умови договору виконав, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання та допустив виникнення заборгованості.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 25.02.2018 року заборгованість відповідача за договором № б/н від 22.06.2007 року становить всього 11679 грн. 18 коп., в тому числі: тіло кредиту 1656 грн. 26 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 790 грн. 59 коп., заборгованість за пенею 8199 грн. 99 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 532 грн. 34 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15,від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17, зважаючи на які з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення штрафів не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити.

Визначаючи суму неустойки, яку необхідно стягнути з відповідача, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини пятої статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 03 вересня 2014 року №6-100цс14.

Установивши, що розмір неустойки (8199,99 грн.) значно більший від розміру основного зобов'язання (1656,26 грн.), суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, тобто зменшити розмір пені до суми основного зобовязання, що становить 1656,26 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту на загальну суму 4103 грн. 11 коп., з яких: 1656 грн. 26 коп. тіло кредиту; 790 грн. 59 коп. проценти за користування кредитом; 1656 грн. 26 коп. неустойка у формі пені, яка зменшена до суми основного зобовязання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 619 грн. 02 коп. (4103,11 грн. х 1762 грн. /11679,18 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.ст. 549 - 552, 612, 1054 - 1056-1 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору від 22.06.2007 року на загальну суму 4103(чотири тисячі сто три) грн. 11 коп., в тому числі тіло кредиту 1656 (одна тисяча пятдесят шість) грн. 26 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 790 (сімсот девяносто) грн. 59 коп., заборгованість за пенею 1656 (одна тисяча пятдесят шість) грн. 26 коп., крім того витрати по сплаті судового збору в сумі 619 (шістсот дев'ятнадцять гривень) грн. 02 коп., а всього на загальну суму 4722 (чотири тисячі сімсот двадцять дві) грн. 13 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк": 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1 Д, .

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1: 35705, м. Здолбунів, вул. Шевченка, 54, Здолбунівського району, Рівненської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Дата складення повного судового рішення 14 травня 2018 року о 19 год. 55 хв.

Суддя: І.А. Чорний