Постанова

Іменем України

05 травня 2018 року

м. Київ

справа № 537/2235/16-ц

провадження № 61-511св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В.М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Кременчуцька міська рада Полтавської області,

третя особа - міський голова міста Кременчука Полтавської області Малецький ВіталійОлексійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2017 року у складі колегії суддів: Абрамова П. С., Лобова О. А., Одринської Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - міський голова міста Кременчука Полтавської області Малецький В. О., про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачем порушено норми трудового законодавства, зокрема положення статті 118 КЗпП України та введено його в оману, оскільки після закінчення передбаченого статтею 26 Закону України «Про запобігання корупції» річного строку, протягом якого забороняється укладати трудові договори (контракти), його так і не було поновлено на посаді, яку він раніше займав.

З урахуванням вищевикладеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким поновити його на роботі на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток у розмірі 100 000 грн ( за період з дня звільнення з виборної посади до дня поновлення на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал»), а також стягнути на відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.

01 липня 2016 року рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 09 листопада 2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_4

Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2016 року по 01 липня 2016 року включно у сумі 47 331 грн 82 коп., з урахуванням виплачених сум на посаді радника генерального директора КП «Кременчукводоканал» за період роботи з 26 лютого 2016 року по 01 липня 2016 року.

Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь держави судовий збір у розмірі 1 653 грн 60 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» допущено до негайного виконання.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

25 серпня 2016 року рішенням апеляційного суду Полтавської області рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01 липня 2016 року змінено в частині стягнення з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_4 моральної шкоди.

Зменшено розмір моральної шкоди, стягнутої з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_4, із 5 000,00 грн до 3 000,00 грн.

В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

У жовтні 2016 року Управління Державної казначейської служби України в місті Кременчуці Полтавської області звернулося до суду з заявою, у якій просить змінити спосіб виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01 липня 2016 року у справі № 537/2235/16-ц щодо стягнення з Кременчуцької міської ради на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2016 року по 01 липня 2016 року в сумі 47 331,82 грн, з урахуванням виплачених сум на посаді радника генерального директора КП «Кременчукводоканал» за період роботи з 26 лютого 2016 року по 01 липня 2016 року та моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн шляхом стягнення вищевказаних грошових коштів з відкритих в управлінні Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області рахунків виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Заяву мотивовано тим, що відповідно до даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів Кременчуцька міська рада не є ні розпорядником, ні одержувачем бюджетних коштів, внаслідок чого не має відкритих рахунків. Натомість виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області обслуговується в Управлінні державної казначейської служби та має відкриті рахунки, з яких може бути проведено списання коштів.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2016 року заяву Управління Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області про зміну способу та порядку виконання рішення задоволено.

Змінено спосіб виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01 липня 2016 року у справі № 537/2235/16-ц про стягнення з Кременчуцької міської ради Потавської області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2016 року по 01 липня 2016 року включно в сумі 47 331,82 грн, з урахуванням виплачених сум на посаді радника генерального директора КП «Кременчукводоканал» за період роботи з 26 лютого 2016 року по 01 липня 2016 року та моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн, шляхом стягнення вищевказаних грошових коштів із відкритих в управлінні Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області рахунків виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2017 року ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2016 року скасовано, у задоволенні заяви Державної казначейської служби України в місті Кременчуці Полтавської області про зміну способу виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01 липня 2016 року відмовлено.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2017 року, а ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2016 року залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області є головним розпорядником коштів місцевого бюджету та має відповідати за зобов'язаннями Кременчуцької міської ради, а тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна бути стягнута на його користь із відкритих в управлінні Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області рахунків виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувану ухвалу апеляційного суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 373 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Під зміною способу виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим.

При цьому, розглядаючи заяву про зміну способу виконання рішення, суд не може змінювати зміст рішення або його суть.

За таких обставин апеляційний суд, скасовуючи ухвалу районного суду обґрунтовано виходив із того, що районний суд, змінюючи спосіб виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 01 липня 2016 року, та стягуючи кошти з виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, фактично змінив зміст рішення, замінивши боржника у зобов'язанні на особу, яка не залучалася до участі у справі та відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року є окремою юридичною особою та наділена власними повноваженнями.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська