Справа № 618/362/18
Провадження № 2/618/124/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання Рябенко Л. В., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті своєї бабусі ОСОБА_2ї Михайлівни, яка померла 10 березня 1997 року, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Позивач на момент смерті бабусі проживав разом з нею. Після смерті ОСОБА_2 за місцем її проживання відкрилася спадщина за законом, яку позивач має намір прийняти. ОСОБА_1 вважав, що прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом з бабусею по день її смерті за однією адресою, доглядав її, поховав за власні кошти. Після візиту до державного нотаріуса виявилося, що проживання за однією адресою довгий час із спадкодавцем, поховання його за власні кошти не достатньо для фактичного прийняття спадщини, обовязковою умовою є реєстрація за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті. На момент смерті бабусі позивач був зареєстрований за іншою адресою. Вважає причину пропуску поважною і просить цей строк продовжити, визначивши додатковий строк для прийняття спадщини строком 2 місяці.

Позивач в підготовче засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3янської сільської ради Дворічанського району Харківської області в підготовче засідання не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради.

За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 8 від 17 травня 2012 року, виданого виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_2я Михайлівна померла 10 березня 1997 року, актовий запис №17 від 12 березня 1997 року.

Згідно з рішенням Дворічанського районного суду Харківської області по справі №618/106/18 від 26 лютого 2018 року, було встановлено, що ОСОБА_2я Михайлівна, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 10 березня 1997 року, є бабусею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з довідкою Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-29/378 від 16 квітня 2018 року, ОСОБА_1 дійсно свою бабусю ОСОБА_2, яка померла 10 березня 1997 року, доглядав по день її смерті і поховав за власний рахунок.

Відповідно до довідки Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-29/379 від 16 квітня 2018 року, ОСОБА_2 на момент смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 24, Дворічанського району Харківської області. Спадкоємців за заповітом немає. Спадкоємці за законом: син ОСОБА_4, помер 08 лютого 2005 року, онук ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 № 778/02-31 від 01 серпня 2012 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його бабусі ОСОБА_2, в звязку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини.

Відповідно до довідки державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 429/01-16 від 11 травня 2018 року, за період з 2001 року по теперішній час спадкова справа після смерті ОСОБА_2 в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області не заводилася.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи доводи позивача про те, що в звязку з правовою необізнаностю він вважав, що прийняв спадщину фактично, оскільки проживав з спадкодавцем на день її смерті за однією адресою, через що пропустив строк для прийняття спадщини, суд визнає поважними причини пропуску останнім цього строку.

При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права.

У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд розяснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Суд вважає, що два місяці буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ч. 1 ст. 8, ст. 41, ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1272 ЦК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті бабусі ОСОБА_2ї Михайлівни, яка померла 10 березня 1997 року два місяці від дня набрання чинності цим рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов