Справа №442/6584/16-ц
Провадження №2/442/112/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

при секретарі Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої майну та знесення незаконно встановленого санвузлу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять зобовязати ОСОБА_6 усунути перешкоди у здійсненні ними права користування своєю квартирою на вул. Довбуша,11 в м. Дрогобич Львівської області, шляхом демонтажу самовільно встановлених водяних труб, унітазу, душової (ванни), пральної машини у коридорі своєї квартири №3 на вул. Довбуша,11 в м. Дрогобич, позначеному на плані технічного паспорту ОСОБА_6 літ. «1», площею 9,7 кв.м. та приведення приміщення у попередній стан відповідно до плану Дрогобицького МБТІ та ЕО; стягнути з відповідача кошти в їхню користь, які необхідно понести на ремонт житлової кімнати у вказаній квартирі, щоб привести кімнату у попередній стан.

В обґрунтування позову покликаються на те, що їм на праві власності належить по ? ідеальній частини квартири №5 на вул. Довбуша,11 в м. Дрогобич. Їхня квартира знаходиться на першому поверсі одноповерхового 5-ти квартирного житлового будинку. Такий будинок побудований із дерева та цегли, опалення пічне. Їхня квартира складається з двох кімнат, кухні та веранди. В одному будинку з ними проживає ОСОБА_5 в квартирі №3. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 04.08.2005 року ОСОБА_7 є єдиним власником цієї квартири.

Згідно технічного паспорту квартира відповідача складається з однієї кімнати площею 19,4 кв.м., кухні площею 9,9 кв.м. та коридору площею 9,7 кв.м. Відповідач без їхньої згоди та без дозволу відповідних установ облаштував у своєму коридорі ванну та туалет, провівши без належної проектної документації, водяні каналізаційні труби, які проведені таким чином, що стіна його жилої кімнати постійно замокає та від постійної сирості покривається грибком. Крім того, відповідач постійно включає пральну машину після 23.00 год., шум якої не дає спати, оскільки їхня спальня є суміжною з їхньою ванною кімнатою. Оскільки суміжна стіна будинку, в якому вони проживають є деревяною, а відповідачем переобладнано коридор у ванну кімнату, відповідно ним грубо порушено норми ДБН-2005 року, а саме пункту В.2.15-2005 року.

На їхні прохання усунути перешкоди в користуванні їхньою кімнатою, шляхом демонтування самовільно встановлених водяних труб, душової кабіни, унітаза, умивальника та пральної машинки у законом забороненому приміщенні коридорі, стіни якого є суміжними з їхньою спальнею, відповідачі ніяким чином не реагують, а навпаки погрожували їм.

Позивачі позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві. Позов просили задоволити.

Відповідач та його представник ОСОБА_8 проти позову заперечили з тих підстав, що побачити конденсат на трубі холодного водопостачання, яка знаходиться в суміжній стіні можна було б лише у випадку часткового знесення вказаної стіни у місцях проходження труби. Так як без пошкодження майна сторін це зробити не можливо, то і причина замокання стіни позивачів внаслідок труб холодного водопостачання не може бути істинною, а є лише припущенням. Санвузол, ванна, пралка розміщені у частині коридору, що є приватною власністю. При цьому стіна, де розташовані водяні труби, якими подається вода до сантехнічних приладів, розміщені у стіні, яка є стіною кухні квартири, а не спальні, оскільки позивачі самовільно переобладнали кухню під спальню. Такі труби встановлені у стінах будинку ще до того, ніж його сім»я заселилася у квартиру і вони є загальнобудинковими. Таким чином, спростовуються доводи позивачів про неправомірно встановлену сантехніку та затікання води з його квартири у квартиру позивачів.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири №5, що по вул. Довбуша,11 в м. Дрогобич Львівської області, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 25.05.2004 року, виданого комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради.

Дана квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 42,80 кв.м.: житлової кімнати площею 16 кв.м. та житлової кімнати площею 26,80 кв.м., а також кухні площею 9,90 кв.м., суміщеного санвузла площею 3,40 м., кладової площею 1,40 кв.м. Загальна площа квартири 57,50 кв.м.

Згідно акту обстеження квартири на предмет затікання квартири АДРЕСА_1, затвердженого директором КП «ЖЕО» ОСОБА_9 від 19.05.2015 року комісія в складі майстра ОСОБА_10 Ю,В., майстра ТЕБ ОСОБА_10, майстра-сантехніка ОСОБА_11 виявили на несучій стіні на відстані 20 см від підлоги вологу смугу, яка утворена конденсатом труб холодного водопостачання, які проходять у спільній стіні з квартирою №3. Мешканці квартири зобовязались переробити труби. При огляді квартири №3 мокрих плям не виявлено.

Власником квартири № 3 в будинку №11, що по вул. Довбуша в м. Дрогобичі Львівської області відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.08.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори ОСОБА_12 є ОСОБА_5.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру №3 від 30.06.1995 року, це квартира посімейного, спільного заселення розташована на першому поверсі одноповерхового житлового будинку та складається з 1 кімнати, житловою площею 19, 4 кв.м., кухні площею 9,9 кв.м., коридору 9,7 кв.м.. Загальна площа квартири 39,0 кв.м.

В справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу, за висновком №425/17 від 17.03.2017 року якої експертом ОСОБА_13 встановлено вартість відшкодування станом на 17.03.2017 року на ремонт, який необхідно понести позивачам, щоб привести житлову кімнату площею 17 кв.м. у квартирі №5 в жилому будинку на вул. Довбуша,11, у м. Дрогобич до попереднього стану, складає 3684 кв.м.

Разом з тим, експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що ним не досліджувалось питання причини появлення замокання на стіні мешканців будинку №5 по вул. Довбуша у м.Дрогобичі, оскільки таке не було заявлено, однак ним було взято до уваги акт обстеження від 19.05.2015 року, затверджений директором КП «ЖЕО Дрогобицької міської ради», відповідно до якого затікання стіни сталось з вини мешканців квартири №3.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Як видно із справи, надані позивачами докази містять відповідну інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо вини та розміру завданої шкоди, а відтак є належними доказами в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідачем, його представником, надані позивачами докази, у тому числі щодо вини, розміру шкоди, не спростовані.

Що стосується вимоги позивачів щодо знесення незаконно встановленого санвузлу, то в задоволенні такої слід відмовити з огляду на таке.

У відповідності з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.76 ЦПК України). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 року № 14-рп/2011 року, зміст права власності охоплює права володіння, користування і розпорядження власником своїм майном, які він здійснює на власний розсуд (статті 317, 319 Цивільного кодексу України).

Проте юридично забезпечена можливість здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження власника належним йому майном не може виходити за рамки, встановлені правовими нормами, що регулюють відносини у сфері власності. Відповідно до частини другої статті 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до положень статей 15, 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що узгоджується із змістом порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Матеріалами справи не підтверджується, що реконструкція спірного коридору та встановлення у ньому санвузлу, на даний час призводить до появи сирості та плісняви у квартирі позивачів. Таке спростовується актом обстеження житлового будинку ( квартири) на момент затікання від 22.03.2018 року. Крім цього, спірний коридор у якому відповідачем розміщено санвузол згідно Поверхового плану будівлі по вул. Довбуша, 11 в м.Дрогобичі не є спільною сумісною власність сторін та не порушує права позивачів щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2, ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Оскільки стороною позивача не надано жодних доказів щодо понесення таких витрат (квитанції про сплату), тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Таким чином, всебічно та повно зясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому з відповідача на користь позивачів слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 3684,00 грн. та 1514 грн. за проведення експертизи.

За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь позивачів 1102,40 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 133, 137,141, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 3684,00 грн. завданої матеріальної шкоди, 1514 грн. за проведення експертизи, 1102,40 грн. судового збору, а всього 6300,00 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хомик А.П.