рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 квітня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі - Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № б/н від 15.01.2008 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.01.2008 року та просить суд стягнути з відповідача на його користь кредитну заборгованість у розмірі 12582,87 гривень, яка складається з наступного: 6665,84 гривень - нараховані відсотки за користування кредитом; 5145,63 гривень - нараховано пені; 250 грн. - штраф /фіксована частина/; 587,28 гривень - штраф /процентна складова/; 1762 гривень - судовий збір, вказуючи, що Банк надав відповідачу кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач, у свою чергу, прийняла на себе зобов'язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором.

В зв'язку з порушенням позичальником виконання зобов'язань за кредитним договором б/н від 15.01.2008 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду.

Представник позивача, у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання в якому підтримує у повному обсязі свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі та з врахуванням наданого нею відзиву на позовну заяву згідно з яким просить відмовити у задоволені вимог банку.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2008 року відповідач заповнила та підписала Анкету-заяву про отримання від позивача на кредитну картку кредитний ліміт у сумі 5 000 гривень з базовою процентною ставкою за кредитом 3,0% (арк..сп.10).

Порядок розрахунку пені описаний в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (арк..сп.11). Строк внесенні щомісячних платежів - до 25 числа місяця наступного за звітним. Штраф за порушення строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, - 250 гривень + 5% від суми позову.

З заявлених позовних вимог вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту, а існує лише заборгованість за процентами та пенею.

На підтвердження своїх позовних вимог та обґрунтованості заявлених сум Банк надав суду Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 15.01.2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1, станом на 15.011.2017 року та Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 15.01.2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1, станом на 31.08.2015 року

Вказані Розрахунки суд не приймає як належний та достовірний доказ обґрунтованості заявлених сум заборгованості, оскільки вони чітко не відображають нараховані відсотки саме в розмірі 6 665,84 грн. та пеню у розмірі 5 145,63 гривень. Не зрозуміло яку формулу, порядок та які саме дані з наведених таблиць позивач використовував при здійсненні розрахунку заборгованості, тобто неможливо встановити достовірність заявлених сум.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст..79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.. 80 ЦПК України).

На виконання ухвали суду про витребування доказів позивач надав виписку по кредитному рахунку відповідача, в якій містяться відомості про рух грошових коштів. З вказаної виписки дійсно вбачається рух коштів за карткою, коли де і скільки відповідач знімала кошти та поповнювала рахунок. Проте, з вказаної виписки не можливо встановити заборгованість за процентами та розмір пені. Суддя та інші учасники процесу не володіють спеціальними знаннями для встановлення вказаних сум заборгованостей з наданих суду документів, в той же час позивач не забезпечив можливість належного доведення своїх вимог, з відповідними клопотаннями не звертався.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику з прав людини як джерело права.

У пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

За таких обставин саме на позивача покладається обов'язок довести, що його на момент звернення з позовом його права та охоронювані Законом інтереси були порушені діями відповідача.

Більш того, вказані Розрахунки не дають можливості встановити останні дати здійснення відповідачем проплати за зобов'язанням щоб встановити наявність чи відсутність пропуску строку позовної давності до чергових платежів основної суми боргу та похідних платежів, як того просить відповідач.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 250 гривень, варто зазначити, що він підлягає стягненню у разі прострочення платежу по будь-якому зобов'язанню, однак, як вище було встановлено, з наданих суду доказів неможливо встановити факт порушення платежу відповідачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір не може бути стягнуто з відповідача.

Керуючись ст. ст. 253, 261, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 49, 141, 77, 78, 81, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволення позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № б/н від 15.01.2008 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: