Справа № 502/44/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області

про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради та просив суд:

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 2,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 087200 від 23.06.2004 р. виданого Кілійською районною державною адміністрацією, згідно спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 05.08.2009 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 05.08.2009 р. померла ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 2,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області. Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та їй було відмовлено.

Представник позивача надала заяву, згідно якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Шевченківської сільської ради Кілійського району, в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої з позовними вимогами згоден, зауважень до позову не має, просив суд розглянути справу за його відсутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого в с. Шевченкове Кілійського р/б ЗАГС Одеської області, актовий запис № 3 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 був укладений 18.10.1955 року Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського р-ну Одеської обл., що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії ЯФ № 306819 від 18.10.1955 року, актовий запис № 30. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище «Гречкосій».

Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 187355, виданого та зареєстрованого Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 55, ОСОБА_2, померла 05.08.2009 року.

З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 087200, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 26.05.2004 року № 294, вбачається, що ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 2,57 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З довідки виданої Шевченківською сільською радою № 3588/02.01.23 від 27.10.2017 р., вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 05.08.2009 р., постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 із 1951 року до дня смерті. За вищевказаною адресою постійно проживала спадкодавець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, дочка. За відомостями Шевченківської сільської ради, від імені ОСОБА_2 складено заповіт на все майно на ОСОБА_1 від 21.07.2008 р. за реєстром № 153. Текст заповіту не змінювався та не відмінявся.

Відповідно до заповіту посвідченого секретарем Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області від 21.07.2008 р., ОСОБА_2, заповідала ОСОБА_1 все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося та взагалі все те, на що вона за законом матиме право.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 51559423 від 12.04.2018 р. сформованої приватним нотаріусом ОСОБА_6, заповідачем є ОСОБА_2, номер у спадковому реєстрі 4427058, дата посвідчення 21.07.2008 р., місце посвідчення Шевченківська сільська рада Кілійського району Одеської області.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовоиу засіданні.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З досліджених доказів судом встановлено, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, є позивач, як спадкоємець за заповітом відповідно до ст. 1233 ЦК України.

Судом також встановлено, що в звязку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1223, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 2,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 087200 від 23.06.2004 р. виданого Кілійською районною державною адміністрацією, згідно спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 05.08.2009 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.04.2018 р.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7