Справа № 2-882/11 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/7160/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю представника ОК «Сонячний промінь» - ОСОБА_2,представника ТзОВ «Омега» - ОСОБА_3, представника Дрогобицької міської ради ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Сонячний промінь» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства обмеженою відповідальністю «Омега», Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та визнання права власності на нього та за зустрічним позовом Товариства обмеженою відповідальністю «Омега» до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за участю третьої особи Дрогобицьке ДК МБТІ та ЕО, інспекції ДАКБ у м. Дрогобич про усунення перешкод у користуванні нежитловими спорудами та визнання права власності на самочинно збудоване майно, -

ВСТАНОВИЛА:

01 березня 2011 року ОСОБА_5 звернувся із зазначеним позовом до ТзОВ Омега, Виконавчого комітету Дрогобицької міської радиобґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 квітня 2009 року ТзОВ «Омега» передано у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 600 кв.м. для обслуговування на території паркування автомобілів, яків знаходяться у м. Дрогобичі на вул. ОСОБА_6. На вказаній земельній ділянці було побудовано нерухоме майно, а саме дві споруди, кожна з яких площею 5м.кв. для обслуговування автостоянки, збудованих на бетонному фундаменті, яка позначені на технічному паспорті літерами В1 та Б1 по вул.П. ОСОБА_6 у м. Дрогобичі.

Дані споруди зводилися переважно його силами і за його рахунок.

З ТзОВ «Омега» у нього була домовленість про використання ним цих споруд для власних потреб.

На даний час ТзОВ «Омега» обмежило його у доступі в збудовані приміщення, після їх спорудження йому було відмовлено у видачі ключів, хоча він на це має право.

З урахуванням зазначених обставин позивач ОСОБА_5 на підставі ст.ст.321,391,392,ч.3 ст.404 ЦК України просив:

зобов»язати ТзОВ «Омега» усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном, площами 5 м.кв. кожне, які в технічному паспорті на вказані споруди позначені літерами А1 та Б1, розташовані по вул. П. Орлика у м. Дрогобичі та зобов»язати ТзОВ «Омега» надати йому ключі від них;

визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме два приміщення, збудовані на фундаменті кожен площею 5 кв.м., в технічному паспорті зазначені літерами А1 та Б1, розташовані по вул. П. Орлика в м. Дрогобичі (а.с.3-4).

21 березня 2011 року ТзОВ «Омега» звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за участю третьої особи Дрогобицьке ДК МБТІ та ЕО, інспекції ДАКБ у м. Дрогобич про усунення перешкод у користуванні нежитловими спорудами та визнання права власності на самочинно збудоване майно обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору оренди землі від 28 квітня 2009 року ТзОВ «Омега» передано у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 600 кв.м., яка знаходиться у м. Дрогобич по вул.П. ОСОБА_6.

Рішенням виконкому Дрогобицької міської ради було дозволено ТзОВ «Омега» облаштовувати дві споруди для обслуговуючого персоналу на орендованій земельній ділянці.

Відповідно до проектної пропозиції встановлення споруд зазначеними літерами А1 та Б1 по вул.П. ОСОБА_6 в м. Дрогобичі ТзОВ «Омега» було погоджено в КП «Дрогобичводоканал» та в Дрогобицькому районі електричних мереж.

Після того, на орендованій земельній ділянці площею 600 кв.м., ТзОВ «Омега» на фундаменті самовільно побудовано нерухоме майно, а саме, дві споруди, кожна з яких площею 5 кв.м.

Самочинне будівництво здійснене без порушення будівельних норм і правил та відповідає вимогам нормативно-правових актів з пожежної безпеки, не порушує права інших осіб.

Позивач за зустрічним позовом вважав, що ОСОБА_5 не є тією особою, яка має право доступу до спірних нежитлових приміщень, оскільки будь-яких письмових договорів із ним про це не укладалось.

З урахуванням зазначених обставин та уточнених вимог від 04 травня 20111 року позивач за зустрічним позовом просив:

зобов»язати ОСОБА_5 не чинити перешкод ТзОВ «Омега» у користуванні нежитловими спорудами, зазначеними в технічному паспорті літерами А1 та Б1, розташованих по вул.П. ОСОБА_6 у м. Дрогобичі Львівської області шляхом зняття навісних замків та будь-яким способом в майбутньому;

визнати за ТзОВ «Омега» право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме на дві нежитлові споруди, кожна з яких площею 5 кв.м., збудовані на фундаменті, які в технічному паспорті на вказані споруди позначені літерами А1 та Б1 по вул.П. ОСОБА_6 у м. Дрогобичі Львівської області (а.с.17-19;48-49).

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2011 року в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_5 до ТзОВ Омега, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та визнання права власності на нього відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов ТзОВ «Омега» задоволено.

Зобовязано ОСОБА_5 не чинити перешкоди в користуванні нерухомим майном, а саме нежитловими приміщеннями, зазначеними в технічному паспорті літерами А1 і Б1 по вул. П. Орлика у м. Дрогобичі Львівської області.

Визнано за ТзОВ «Омега» м. Дрогобич, вул. Лемківська право власності на самочинно збудоване нерухоме майно нежитлові приміщення, загальною площею 5 кв.м. кожне, зазначені в технічному паспорті літерами А1 і Б1, розташовані по вул. П. Орлика у м. Дрогобичі Львівської області.

15 серпня 2011 р. у даній справі було ухвалено додаткове рішення, яким доповнено рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.05.2011 року. Приміщенням, зазначеним в технічному паспорті під літерами А1 та Б1, розташованих по вул. П.Орлика у м. Дрогобичі Львівської області присвоєно поштові адреси 18 Г та 18 Д.

Рішення суду оскаржив Обслуговуючий кооператив «Сонячний промінь».

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуваним рішенням суду порушуються їх права як сусідніх землекористувачів, внаслідок чого у них виникають перешкоди у користуванні земельною ділянкою та обслуговуванню нежитлових приміщень, що знаходяться на них.

Відповідно до рішення Дрогобицької міської ради від 27 вересня 2013 року №1107, договору суборенди від 24 жовтня 2013 року обслуговуючому кооперативу «Сонячний промінь» було передано земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 10073 кв.м., що розташована на вул.П. ОСОБА_6 в м. Дрогобичі, для будівництва критого ринку.

28 січня 2014 року Обслуговуючий кооператив «Сонячний промінь» отримав містобудівні умови і обмеження для забудови зазначеної земельної ділянки.

01 липня 2014 року ДАБК України було надано дозвіл на виконання робіт четвертої категорії складності Обслуговуючому кооперативу ОК «Сонячний промінь», як замовнику будівництва.

На момент укладення договору оренди земельної ділянки ОК «Сонячний промінь» суміжна земельна ділянка, що прилягала до їхньої, площею 600 квадратних метрів належала на праві власності міській раді і мала цільове призначення обслуговування території паркування автомобілів. За договором оренди від 28 квітня 2009 року (між Дрогобицькою міською радою та ТзОВ «Омега») земельна ділянка площею 600 квадратних метрів мала відповідне цільове призначення із прямою забороною будівництва на ній.

Рішенням виконкому Дрогобицької міської ради №376 від 22 жовтня 2010 року було дано дозвіл ТзОВ «Омега» на розміщення малих архітектурних форм на які право власності не визнається і відповідно не підлягає державній реєстрації.

Оскільки містобудівними умовами і обмеженнями наданими головним управлінням архітектури Дрогобицької міської ради не було передбачено місць парковки та заї»зду транспортних засобів на території критого ринку, проектним рішенням передбачено використання спірних земельних ділянок для паркування транспортних засобів працівників критого ринку та його відвідувачів.

Враховуючи, що ОС «Сонячний промінь» відноситься до об»єктів підвищеної небезпеки пов»язаної з тривалим перебуванням значної кількості людей на обмежені території за правилами пожежної безпеки повинні бути об лаштовані виїзди - заї»зди, які проходять через спірні земельні ділянки.

14 січня 2016 року між Дрогобицькою міською радою та гр. ОСОБА_7 укладено два договори оренди землі, з яких останній передано в оренду дві земельні ділянки комерційного призначення площею 72 кв.м. кожна для обслуговування нежитлових приміщень, які в подальшому остання отримала у власність

Саме укладені 21 лютого 2014 року договори купівлі-продажу нежитлових приміщень між ТзОВ «Омега» та ОСОБА_7 стали правовою підставою для зміни цільового призначення земельної ділянки - з автостоянки на землі комерційного призначення, що порушує їх права як сусіднього землекористувача.

На момент укладення договорів оренди земельних ділянок укладених між Дрогобицькою міською радою та ОСОБА_7, з ними, як користувачем суміжної земельної ділянки, не складалися та не підписувалися акти узгодження меж земельної ділянки.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ТзОВ «Омега» до Дрогобицької міської ради суд першої інстанції прийняв до провадження спір між юридичними особами який мав розглядатися за правилами господарського судочинства.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2011 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ТзОВ «Омега» відмовити, провадження по справі закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОК «Сонячний промінь» - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ТзОВ «Омега» - ОСОБА_3, представника Дрогобицької міської ради ОСОБА_4 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2011 року скасуванню частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ТзОВ «Омега» уклало договір оренди земельної ділянки, на якій знаходиться самочинне будівництво та отримано відповідні дозволи у виконкомі Дрогобицької міської ради на будівництво, тому у Товариства були всі підстави для проведення відповідних робіт.

ТзОВ «Омега» збудовано нові будівлі та споруди на земельній ділянці, яка відведена для обслуговування території паркування автомобілів, яка знаходиться у м. Дрогобичі на вул.П. ОСОБА_6, і з урахуванням напрямку діяльності товариства, а також наміру використовувати дану земельну ділянку для обслуговування території паркування автомобілів, не змінено цільового призначення земельної ділянки.

Крім того, будівництво нежитлових приміщень проводилося на основі робочого проекту та з дотриманням будівельних норм.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як роз»яснено у п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) (надалі Постанови), при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

У п.5 (Постанови) зазначено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинного збудованого об»єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

У п.9 Постанови зазначено, що за загальними правилами кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). У зв»язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об»єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві обставини щодо звернення позивача до інспекції державного державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об»єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин.

Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об»єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред»явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі (п.10 Постанови).

У справах, пов»язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Разом з цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб (частина п»ята статті 376 ЦК).

Вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов»язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними (п.12 Постанови).

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК) (п.14 Постанови).

Позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам (п.16 Постанови).

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34,37 цього Закону) (п.21 Постанови).

Враховуючи, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, строк позовної давності на вимоги проведення перебудови самочинно збудованого чи такого майна, що будується, житлового будинку, прибудови до нього, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, а також про знесення таких об»єктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва (п.29 Постанови).

Судом та матеріалами справи установлено, що згідно договору оренди від 28 квітня 2009 року ТзОВ «Омега» передано у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 600 кв.м. для обслуговування території паркування автомобілів, яка знаходиться у м. Дрогобичі на вул.П. ОСОБА_6.

Згідно рішення виконкому Дрогобицької міської ради №376 від 22 жовтня 2010 року погоджено ТзОВ «Омега» місце розташування малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності споруди з легких конструкцій для обслуговування персоналу автопарковки на орендованій земельній ділянці (а.с.31).

Всупереч зазначеному рішенню виконкому Дрогобицької міської ради №376 від 22 жовтня 2010 року ТзОВ «Омега» на вказаній земельній ділянці без відповідних документів які дають право виконувати будівельні роботи та належно затверджених проектів, без відома та згоди територіальної громади м. Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради було побудовано два нежитлових приміщення, на бетонному фундаменті, кожне з яких площею 5 кв.м. для обслуговування автостоянки, які в технічному паспорті на вказані споруди зазначені літерами А1 та БІ по вул. П. Орлика в м. Дрогобич.

У подальшому ТзОВ «Омега» не вживало заходів про передачу частини земельної ділянки у власність або користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до його цільового призначення, не зверталося до компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право та емітуючи наявність спору між ними з однієї сторони та ОСОБА_5 і Дрогобицькою міською радою з іншої, звернулося з позовом до суду про визнання права власності на самочинно збудоване майно.

Про надуманість позову ОСОБА_5 свідчать матеріали справи у яких не міститься даних про те, що ОСОБА_5 користувався орендованою земельною ділянкою, здійснив будівництво нежитлових споруд та чинить перешкоди орендарю (ТзОВ «Омега») у користуванні земельною ділянкою.

В суді першої інстанції представник виконкому Дрогобицької міської ради ОСОБА_8 заперечував як проти позову ОСОБА_5 так і проти позову ТзОВ «Омега», обґрунтовуючи свої заперечення тим, що згідно договору оренди землі, укладеного між Дрогобицькою міською радою та ТзОВ «Омега» від 28 квітня 2009 року земельна ділянка передавалася в оренду для обслуговування території паркування автомобілів, а не для будь-якого будівництва. Представник відповідача убачав наявність порушень ст.18 Закону України «Про основи містобудування» та статті 24 Закону України «Про планування і забудову території», а саме відсутність дозволів на будівельні роботи нежитлових споруд, порушення порядку прийняття об»єкту в експлуатацію встановленому Кабінетом Міністрів України.

Просив відмовити у задоволенні первісного та зустрічного позовів (а.с.50-51).

Таким чином установлено, що правових підстав для задоволення зустрічного позову ТзОВ «Омега» у суду першої інстанції не було.

За договором купівлі - продажу від 21 лютого 2014 року ТзОВ «Омега» відчужила гр.ОСОБА_7 нежитлові приміщення загальною площею 5 кв.м. кожне, зазначені в технічному паспорті літерами А1 і Б1, розташовані по вул. П. Орлика у м. Дрогобичі Львівської області.

В подальшому 14 січня 2016 року між Дрогобицькою міською радою та гр. ОСОБА_7 укладено два договори оренди землі, з яких останній передано в оренду дві земельні ділянки комерційного призначення площею 72 кв.м. кожна для обслуговуванняя нежитлових приміщень.

Рішенням Дрогобицької міської ради Х скликання №290 від 07 червня 2016 року було передано у власність ОСОБА_7 орендовані земельні ділянки несільськогосподарського призначення, саме земельну ділянку 18 д (кадастровий номер :01:015:0055) загальною площею 72 кв.м. та земельну ділянку 18г (кадастровий номер :01:015:0054), загальною площею 72 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул.П. ОСОБА_6, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для обслуговування нежитлових приміщень.

Залучити до участі у справі як співвідповідача чи третьою особою ОСОБА_7 на стадії апеляційного провадження не убачається за можливе.

Також встановлено, що відповідно до рішення Дрогобицької міської ради від 27 вересня 2013 року №1107, договору суборенди від 24 жовтня 2013 року обслуговуючому кооперативу «Сонячний промінь» було передано земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 10073 кв.м., що розташована на вул.П. ОСОБА_6 в м. Дрогобичі, для будівництва критого ринку.

28 січня 2014 року Обслуговуючий кооператив «Сонячний промінь» отримав містобудівні умови і обмеження для забудови зазначеної земельної ділянки.

01 липня 2014 року ДАБК України було надано дозвіл на виконання робіт четвертої категорії складності Обслуговуючому кооперативу ОК «Сонячний промінь», як замовнику будівництва.

Таким чином, на момент укладення ОК «Сонячний промінь» договору оренди земельної ділянки та суборенди (вересень-жовтень 2013 року) земельна ділянка, що прилягала до їхньої (на даний момент дві спірні ділянки 18г і 18д по вул.П. ОСОБА_6 у м. Дрогобичі), площею 600 кв.м. належала на праві власності Дрогобицькій міській раді і мала цільове призначення обслуговування території паркування автомобілів.

Внаслідок визнання за ТзОВ «Омега» права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке у подальшому було відчужене, було змінено цільове призначення земельної ділянки на землі для обслуговування будівель торгівлі.

При цьому зміна цільового призначення земельної ділянки з автостоянки на землі комерційного призначення, для ОК «Сонячний промінь», як користувачів сусідньої земельної ділянки на якій розташовані об»єкти права власності незавершене будівництво та згідно проектної документації здійснюється будівництво критого ринку є очевидним порушенням їх прав та інтересів.

Незважаючи на те, що на момент постановлення оскаржуваного рішення (станом на 12 травня 2011 року) ОК «Сонячний промінь» не був зареєстрований, наслідки даного рішення порушують його права та інтереси на даний час.

Оскільки, за загальним правилом особа, яка здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього, строк позовної давності у даному випадку не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув, після закінчення чи початку будівництва.

З тих підстав апеляційна скарга ОК «Сонячний промінь» підлягає до задоволення, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2011 року в частині задоволення зустрічного позову ТзОВ «Омега» скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОК «Сонячний Промінь» про необхідність закриття провадження по справі у зв»язку з підвідомчістю спору в господарському суді то такі не знайшли свого підтвердження, оскільки судом прийнято до розгляду зустрічний позов ТзОВ «Омега», обидва позови взаємопов»язані і спільний їх розгляд був доцільний, оскільки виникали з єдиних правовідносин (ст.123 ЦК України в редакції 2004 року).

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОК «Сонячний промінь» підлягає до задоволення, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2011 року скасуванню частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні зустрічного позову ТзОВ «Омега».

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржувалося, тому не було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Сонячний промінь» - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2011 року в частині задоволення зустрічного позову Товариства обмеженою відповідальністю «Омега» скасувати.

У задоволенні зустрічного позову Товариства обмеженою відповідальністю «Омега» до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за участю третьої особи Дрогобицьке ДК МБТІ та ЕО, інспекції ДАКБ у м. Дрогобич про усунення перешкод у користуванні нежитловими спорудами та визнання права власності на самочинно збудоване майно відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 травня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_9