Дата документу 26.04.2018
Справа № 320/3093/17
Провадження № 2/320/165/18
26 квітня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Горбачової Ю.В.,
при секретарі - Луценко П.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника третьої особи - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - Гнєдашевої Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_4 третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивачка вказує, що з грудня 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_4. Від цих відносин вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З березня 2013 року, шлюбні відносини між ними погіршились і вересні 2014 року, припинились. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем і до теперішнього часу їх неповнолітній син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, з сином не спілкується, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання. Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню свого сина, а тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання дитини.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, в попередньому судовому засіданні 15.02.2018 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що з відповідачем вона познайомилась у 2011 році у м. Красноярськ де і стали проживати однією сім'єю. В грудні 2012 року вони знялися з реєстрації і разом переїхали до м. Мелітополя Запорізької області, де проживали її батьки. Спочатку мешкали у будинку в смт Кирилівка Якимівського району, а потім стали постійно проживати в будинку її матері за адресою: АДРЕСА_5. Спочатку все було добре, але в подальшому їх стосунки стали погіршуватися, між ними виникали сварки і 02.05.2014 року відповідач пішов з родини і з того часу до дому не повертався. Їх знайомі та родичі часто їй казали, що зустрічали ОСОБА_5 десь у місті, сама вона останнє бачила відповідача на Образцовому ринку в м. Мелітополі у середині липня 2017 року, однак відповідач зробив вигляд, що її не помітив. За весь час, поки відповідач не проживає з родиною, він не дзвонив та ні разу не приходив до дитини, не цікавився її життям та розвитком, не надавав матеріальної допомоги. У зв'язку з цим просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дитини та стягнути аліменти на її користь на утримання сина.
В судовому засіданні представник позивачки - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному сайті суду, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав.
Через повторну неявку відповідача у судове засідання, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування, виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, ОСОБА_7, просила вирішити питання на розсуд суду, оскільки внаслідок відсутності даних про місце фактичного проживання відповідача, орган опіки та піклування позбавлений можливості надати об'єктивний висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. .
Суд вислухавши пояснення позивачки її представника, показання свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що з 2011 року позивачка ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_4. Від фактичних шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Згідно довідки з місця проживання від 25.04.2018 року, вбачається, що неповнолітній син позивачки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_5.
Відповідно до характеристики на ОСОБА_3 виданою головою квартального комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області 03.05.2017 року, на утриманні ОСОБА_3 знаходиться її неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).
Відповідно до інформації Дошкільного навчального закладу № 1 «ім. 8 березня» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 04.05.2017 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з початку 2014 року і по теперішній час проходить навчання у ДНЗ № 1 «ім. 8 березня» ММР ЗО, мати дитини, ОСОБА_3 старанно піклується про духовний, емоційний та фізичний розвиток неповнолітнього сина ОСОБА_11, приймає активну участь у покритті усіх витрат пов'язаних з навчальним процесом дитини, відвідує батьківські збори. ОСОБА_4, жодного разу не звертався до адміністрації закладу з питаннями про успіхи у навчанні та у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_11, про його стан здоров'я та іншими запитаннями, що торкаються розвитку дитини. Відповідно даних, наданих психологом, ОСОБА_6 не асоціює свою родину з батьком ОСОБА_4 (а.с.9).
Відповідно до інформації оздоровчого комплексу готельного типу «Готель Людмила» від 03.05.2017 року, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, з літа 2013 року, кожного літа регулярно відвідує оздоровчий комплекс готельного типу «Готель Людмила» з метою його оздоровлення та фізичного розвитку. Ініціатором оздоровлення та фізичного розвитку дитини є його мати, ОСОБА_3. ОСОБА_4, жодного разу не звертався до адміністрації оздоровчого комплексу, про стан здоров'я свого сина та іншими питаннями, пов'язаними з розвитком дитини не цікавився (а.с.10).
Відповідно до інформації Комунального закладу «Дитячо-Юнацька Спортивна школа № 1» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 04.05.2017 року, ОСОБА_6 є вихованцем КЗ «ДЮСШ № 1» ММР ЗО та займається на відділенні спортивної гімнастики з 2016 року. На навчально-тренувальні заняття вихованця приводить бабуся та мати (а.с.11).
Згідно довідки з місця проживання від 04.05.2017 року, вбачається, що неповнолітній син позивачки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_5. ОСОБА_4 з літа 2014 року за вказаною адресою не мешкає (а.с.12).
Також в судовому засіданні встановлено, що за останнім відомим місцем реєстрації відповідача в АДРЕСА_6 житлове приміщення є знесеним у зв'язку із будівництвом мосту.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона з дитинства знає позивачку, проживає на одні вулиці з ОСОБА_3, підтримує дружні стосунки з її матір'ю. У 2012 році, ОСОБА_3 приїхала з чоловіком ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постійне проживання до м. Мелітополя, де стали мешкати за адресою: АДРЕСА_5, у будинку матері ОСОБА_12. Спочатку все було добре, а потім відносини між ними стали погіршуватися. ОСОБА_5 не працював, часто незрозуміло кудись уходив. З травня 2014 року, відповідач пішов з родини і більше не повернувся. Вихованням та утриманням дитини з того часу займається тільки ОСОБА_3 та її мати. Вона часто буває в родині ОСОБА_3 і ні разу не бачила і не чула від ОСОБА_3 чи її матері, щоб ОСОБА_5 за той час відвідував родину.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона близько спілкується з позивачкою, оскільки вона і мати ОСОБА_12 є невістками. ОСОБА_5 та ОСОБА_12 приїхали в м.Мелітополь Запорізької області у 2012 році, вони проживали разом до літа 2014 року, а потім він нібито поїхав шукати роботу, але до родини так і не повернувся. У 2017 році вона бачила відповідача в магазині «Амстор», але не розмовляла з ним. Що стало причиною такої поведінки ОСОБА_5, вона не знає. За весь час, що він не мешкає з родиною, дитиною опікується ОСОБА_3 та її мати, батько дитину не відвідує та матеріально не допомагає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є матір'ю позивачки. Взимку 2012 року, дочка приїхала з Росії з чоловіком і дитиною, на той час, дитині було лише 7 місяців. Вони проживали разом у її будинку по АДРЕСА_7 до літа 2014 року, після чого, часті розлади в родині призвели до розірвання їх відносин. Після того, як ОСОБА_5 пішов, у 2014 році вона бачила його у місті разом з іншою жінкою. ОСОБА_5 казав ОСОБА_3, що якщо вона буде проживати з матір'ю, то він до неї не повернеться. У липні 2015 року вона зустріла ОСОБА_5 на Центральному ринку. В останній раз бачила його у 2017 році, він відростив чорну бороду.
Таким чином, судом встановлено, що батько дитини, ОСОБА_4, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своєї дитини, її долею не цікавиться, вихованням не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує її харчування та лікування, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов'язання піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти.
Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
За приписами п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених наст.164 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських прав. Ухилення від виконання своїх обов'язків - це акт свідомої поведінки, тобто особа має реальну можливість виконати його, або не вчиняє відповідних дій.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач по справі свідомо самоусунувся від виховання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням дитини, не спілкується, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. До того ж, відповідач нехтує своїм батьківським обов'язком щодо утримання дитини.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
З огляду на викладене, вимоги органу опіки та піклування щодо відібрання дитини та стягнення аліментів на її утримання суд вважає обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 640 гривень, сплаченого нею при поданні позову.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, постановою Пленуму верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ст.ст. 10, 60, 141, 258, 259, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 150, 166, 164 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Минусинськ Красноярського краю, батьківських прав відносно неповнолітнього - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Стягнути з ОСОБА_6 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код невідомий, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_8 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Мелітополя Запорізької області, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_8 аліменти на утримання неповнолітнього - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 включно.
Стягнути з ОСОБА_6 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код невідомий, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_8 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Мелітополя Запорізької області, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_8 судовий збір в розмірі 646 (шістсот сорок шість) гривень 40 (сорок) копійок.
Повний текст рішення виготовлений 05 травня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Запорізької протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
СУДДЯ: Ю.В. Горбачова