Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/38/18
Справа № 279/2910/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі головуючого судді Шульги О.М.,

з секретарем Башинською Н.М.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/2910/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, вимоги за яким уточнила шляхом подання позовної заяви 20.07.2016 року в якій зазначила, що з 22.11.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5. 29.09.2015 року рішенням Коростенського міськрайонного суду шлюб було розірвано. В період спільного проживання ними була придбана Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_2, реєстрація права власності на який зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу 08.11.2006 року. Оскільки вказана частина житлового будинку була придбана в шлюбі, тому вона має право на Ѕ частку вказаного житлового приміщення. З підстав, передбачених ст.69, 70, 71 Сімейного кодексу України, просила постановити рішення яким поділити в натурі спільно придбану Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_2 виділивши їй Ѕ частку вказаної квартири та зобов»язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні вказаним майном. Одночасно просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551, 20 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 1300 гривень та оплату експертизи в розмірі 2250 гривень.

В судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала і пояснила, що вона, як співвласник житлового будинку, не має можливості користуватися ним, оскільки відповідач після припинення сімейних стосунків забрав ключі, замінив замки та не надає доступу до будинку. Просить виділити їй приміщення з входом, оскільки за іншим варіантом вона не спроможна в силу об»єктивних причин здійснити роботи по переобладнанню.

Сторона відповідача позовні вимоги не визнала і пояснила, що спірний будинок придбаний

за кошти матері ОСОБА_3, в подальшому були зроблені перебудови за допомогою рідних останнього, в той час позивач перебувала у декретній відпустці, належного для будівництва доходу не мала. Одночасно представник відповідача зазначив, що вимоги в частині витрат на правову допомогу належним чином не обгрунтовані, тому просив в їх задоволенні відмовити.

На запитання суду відповідач ОСОБА_3 пояснив, що лише він проживає та користується спірним будинком.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони з 22.11.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Коростенського міськрайонного суду 29.09.2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час шлюбу сторонами було придбано Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_2, що стверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 8.11.2006 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Добролежею Л.Г. На підставі даного договору право власності на спірне житло зареєстровано на ОСОБА_3, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання представника відповідача ОСОБА_4 на наявність розписки, зміст якої містить інформацію про те, що спірне житло було придбано за кошти матері ОСОБА_3, суд вважає безпідставними, оскільки дана розписка не має правого значення. Крім того, п.3 договору містить інформацію про те, що продавець до підписання договору отримала кошти від продавця, а не від іншої особи. З цих обставин в подальшому договір купівлі - продажу сторонами не був оспорений та недійсним не визнавався.

Згідно ст.ст.70, 71 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні виходити з положень ст.ст. 183, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності, або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

За клопотанням позивача у справі проведено будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку експерта № 708/12.16 від 08.12.2016 року ринкова вартість Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_2 становить 268320 гривень, вартість Ѕ ідеальної частки кожного з подружжя становить 134160 гривень. За даним висновком існує два варінти розподілу житлового приміщення з приводу якого прушено спір.

Добровільної згоди щодо спільного можливого варіанту розподілу сторони не дійшли.

Погодившись на розподіл будинку згідно варіанту №2 його розподілу, що запропонований експертним висновком, кожен виявив бажання отримати частину будинку, що вже облаштована виходом.

Так, позивач просить виділити їй у власність приміщення за варіантом поділу №2, при цьому вказує на те, що вона з дитиною не спроможна бути провести роботи по переобладнанню.

Сторона відповідача з врахуванням того, що будинок був придбаний за кошти матері ОСОБА_3, а також, що в подальшому на добудову вносились кошти останнього, допомогу в проведенні будівельних робіт надавали його рідні, вважає, що частина будинку на яку претендує позивач, має бути виділена йому, оскільки він вже і так достатньо коштів вклав в перебудову.

Рішенням виконавчого комітету №175 від 19.04.2017 року погоджено представлені варіанти розподілу житлового будинку АДРЕСА_2 відповідно до висновку №708/12.16 судової будівельно-технічної експертизи від 08.12.2016 року, як такі, що відповідають будівельним вимогам.

Отже, суд вважає за можливе прийняти позицію сторін щодо поділу житлового приміщення за варіантом №2, запропонованим експертом, за яким відступлення від розміру ідеальної частки є меншим ніж за першим варіантом, та з врахуванням того, що відновлювати своє порушене право позивач вимушена була в судовому порядку, має на утриманні неповнолітню дитину, в той час як в складі сім»ї відповідача інші особи відсутні, тому вважає за необхідне виділити їй коридор 2-1, площею 5, 5 кв.м., кімнату 2-2, площею 17 кв.м., кухню 2-6 , площею 10, 5 кв.м., сарай Б-3, площею 17, 3 кв.м., туалет Ѕ Т, колодязь Ѕ К.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України. При цьому оскільки позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 1300 гривень належними та достатніми доказами не підтверджено, тому на користь позивача вони не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст.4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 60, 65, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. 183, 364, 367 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Поділити в натурі Ѕ частку житлового будинку ( що згідно інвентаризаційних матеріалів становить квартиру АДРЕСА_2, ринкова вартість якої становить 268320 гривень за варіантом №2 розподілу згідно висновку експерта № №708/12.16 від 08.12.2016 року, виділивши ОСОБА_1 коридор 2-1, площею 5, 5 кв.м., кімнату 2-2, площею 17 кв.м., кухню 2-6 , площею 10, 5 кв.м., сарай Б-3, площею 17, 3 кв.м., туалет Ѕ Т, колодязь Ѕ К, що становить 49/100 вищевказаного домоволодіння, вартістю 131139 гривень, зобов»язавши ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні позивачем зазначеними приміщеннями.

Виділити ОСОБА_3 кімнату 2-3, площею 18 кв.м., кладовку 2-4, площею 2, 6 кв.м., ванну кімнату 2-5, площею 6, 4 кв.м., сарай Б-1, площею 27, 8 кв.м., сарай Б-2, площею 11, 1 кв.м., туалет 1/2Т, колодязь Ѕ К, що становить 51/100 вищевказаного домоволодіння, вартістю 137181 гривня.

Для ізоляції виділених частин житлового будинку АДРЕСА_2 зобов»язати ОСОБА_1 замурувати дверну пройму, через яку здійснюється прохід з ванної кімнати 2-5 в кухню 2-6, а ОСОБА_3 змінити функціональне призначення ванної кімнати 2-5 на коридор; облаштувати дверну пройму з наступним встановленням дверного блоку для здійснення проходу з кімнати 2-5 в кімнату 2-3; змінити функціональне призначення комори 2-4 на тамбур; облаштувати з віконної пройми дверну пройму з наступним встановленням дверного блоку для здійснення проходу в ізольовану частину будинку; в кімнаті 2-3 облаштувати кухню-нішу відповідно до вимог ДБН.

Зобов»язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з дозволу місцевих органів влади та відповідних комунальних служб обладнати виділені частини окремими системами електропостачання, газопостачання, водовідведення та опалення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3021 гривню різниці вартості її частки в спільному майні подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

понесені судові витрати по сплаті судового збору та оплаті експертизи в загальному розмірі 2801 гривню 20 копійок.

В частині вимог про стягнення коштів в розмірі 1300 гривень з оплати правової допомоги відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду -якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий 24.12.2003 року.

Представник позивача - ОСОБА_2, місцезнаходження:АДРЕСА_3, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3, видане на підставі рішення Житомирської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 10.02.1994 року №2

Відповідач - ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Представник відповідача - ОСОБА_4, місцезнаходження: АДРЕСА_4 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_4, видане на підставі рішення Житомирської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 16.09.2010 року №10.

Суддя :