АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1697/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1047/18Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

За участю секретаря : Кальник А.М.

розглянула в спрощеному провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Шеховцової Ольги Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 березня 2018 року за скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах боржника ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гречківської Юлії Володимирівни щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2018 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах боржника ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава Головного ТУЮ у Полтавській області Гречківської Ю.В. щодо винесення постанови №ВП 52182365 від 23.02.2018 року про стягнення виконавчого збору в сумі 251588,37 грн. та скасувати вказану постанову.

Скарга обґрунтована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 90933,10 доларів США, пені в розмірі 99018,66 грн., а також 37548,22 грн. судових витрат, на підставі чого 12.09.2016 року державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтави винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання зазначеного судового рішення.

В зв'язку з повним фактичним виконанням нею рішення суду, банк 02.10.2017 року направив на адресу Київського ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження, натомість лише 23.02.2018 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 251588,37 грн.

Вважає, що державним виконавцем не вчинялися дії, спрямовані на примусове стягнення суми заборгованості, остання була сплачена в добровільному порядку боржником, а отже правових підстав для стягнення виконавчого збору в такому випадку не було.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 березня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_4, поданої в інтересах боржника ОСОБА_3, на дії та рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гречківської Юлії Володимирівни щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору відмовлено.

Відмова в задоволенні скарги вмотивована тим, що оскільки виконавче провадження було закінчено згідно постанови державного виконавця від 23.02.2018 року у відповідності до п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем здійснювались заходи по примусовому виконанню, тому з урахуванням норм ч. 3 ст. 40 вказаного Закону, останнім обґрунтовано винесено постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому державний виконавець діяв в межах та на підставі наданих йому повноважень.

В апеляційній скарзі адвокат Шеховцова О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення скарги.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем не вчинялися дії щодо примусового виконання рішення суду, натомість останнє було виконана боржником в добровільному порядку, а отже відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

В відзиві на апеляційну скаргу Київський ВДВС м. Полтава просить судове рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Зокрема вказує, що визначених законодавством підстав для не стягнення виконавчого збору не було, а сума виконавчого збору була розрахована саме зі стягнутої рішенням суду заборгованості.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07.06.1016 року по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 0 від 24.07.2008 року по кредиту та процентам в розмірі 90933,10 доларів США, по пені в розмірі 99018 грн. 66 коп., понесенні судові витрати в розмірі 37548 грн. 22 коп.

На підставі вказаного рішення Київським районним судом було видано 29.08.2016 року виконавчий лист № 552/1697/16-ц.

12.09.2016 року державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтава винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52182365 та надано строк для самостійного виконання рішення до 19.09.2016 року.

28.09.2017 року боржником ОСОБА_3 за межами виконавчого провадження було сплачено на рахунок банку 16225 дол. США в рахунок кредиторської заборгованості, що підтверджується копією квитанції №10.

При цьому, сторони самостійно погодили підстави для анулювання іншої частини кредитної заборгованості.

Так, 28.09.2017 року ПАТ «УкрСиббанк» направило ОСОБА_3 повідомлення про анулювання боргу, а саме основної суми боргу (кредиту) - 74708,10 дол. США, анулювання суми процентів - 18042,87 дол. США та штрафних санкцій (пені) - 99018,66 грн.

Після чого, 02.10.2017 року ПАТ «УкрСиббанк» направив на адресу Київського ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі ч.9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» в зв'язку з повним фактичним виконанням.

Аналогічні заяви направлялися банком на адресу виконавчої служби також 09.02.2018 року та 14.02.2018 року.

Незважаючи на подані стягувачем заяви про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем впродовж чотирьох місяців (з жовтня 2017 року по лютий 2018 року) відповідні постанови про закриття виконавчого провадження не виносились. Натомість, 21.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_3, якою оголошено в розшук належний їй транспортний засіб - автомобіль Skoda Octavia.

Таким чином, замість здійснення дії по закриттю виконавчого провадження внаслідок повного фактичного виконання боржником судового рішення, як про це просив стягувач, державним виконавцем було здійснено іншу дію - оголошено в розшук майно боржника.

Крім цього, 08.02.2018 року державний виконавець виніс постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження, якою змінено прізвище боржника з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

23.02.2018 року державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтави було взято до уваги заяву стягувача від 02.10.2017 року та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору в розмірі 251588,37 грн.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З системного аналізу наведених в Законі України №1404- V111 «Про виконавче провадження» норм вбачається , що обов'язковими умовами для стягнення виконавчого збору є -фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, оскільки за своєю правовою природою та призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що саме такі заходи призвели до виконання рішення.

Між тим, з матеріалів виконавчого провадження, які були оглянуті колегією суддів, а копії знаходяться в матеріалах справи, не вбачається здійснення державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження 12.09.2016 року до подання банком першої заяви про закриття виконавчого провадження 09.10.2017 року - будь - яких заходів примусового провадження.

Зокрема, згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень по ВП 52182365 (55874775) по боржнику ОСОБА_3 мають місце виконавчі дії - відкрито виконавче провадження, об'єднано виконавчі провадження в зведене.

Проте, за змістом ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень які повинен вчиняти державний виконавець це - звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Між тим, матеріалами виконавчого провадження не доводиться здійснення державними виконавцями, в провадженні яких перебував зазначений виконавчий лист, заходів примусового виконання судового рішення з часу відкриття провадження і до подачі представником банку заяви про його закриття.

При цьому, саме по собі твердження суду першої інстанції про те, що боржник в добровільному порядку не виконав судове рішення протягом 10 днів після відкриття виконавчого провадження, а відтак мало місце його примусове виконання, не узгоджується з положеннями ст. 10 даного Закону, оскільки саме державний виконавець повинен вчиняти конкретні дієві заходи по примусовому виконанню судового рішення, що в даному випадку не мало місця.

У зв'язку з чим, колегією суддів не береться до уваги як свідчення здійснення державним виконавцем 21.12.2017 року заходу примусового характеру - винесення постанови про розшук майна боржника, яка мала місце вже після подачі стягувачем заяви про закриття виконавчого провадження внаслідок повного фактичного виконання боржником судового рішення, оскільки залишається не зрозумілим необхідність в оголошенні в розшук належного боржнику майна. При тому, що подібного примусового заходу державний виконавець не вчиняв з часу відкриття провадження - з вересня 2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо законності дій державного виконавця по стягненню виконавчого збору.

За вказаних обставин, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, з постановленням по справі нової ухвали про задоволення скарги представника боржника.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Шеховцової Ольги Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 березня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах боржника ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гречківської Юлії Володимирівни щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гречківської Юлії Володимирівни щодо винесення постанови №ВП 52182365 від 23.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 251588,37 грн.

Скасувати постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гречківської Юлії Володимирівни №ВП 52182365 від 23.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 251588,37 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 травня 2018 року.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Обідіна О.І.