Номер провадження: 22-ц/785/465/18
Номер справи місцевого суду: 509/802/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 червня 2017 року у складі судді Кириченко П.Л.,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташовано за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Доброолександрівка, вул. Ювілейна, 105. В зазначеному будинку також зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який тривалий час не проживає у будинку, у звязку з чим просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком та зняти його з реєстрації.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, 04.07.2017 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати, ухвалити нове. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом не досліджено докази по справі у повному обсязі; мотивувальна частина оскаржуваного рішення фактично відсутня, що суперечить нормам чинного законодавства; судом порушено принцип справедливості при вирішенні справи.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою:Одеська область, Овідіопольський район, село Доброолександрівка, вул..Ювілейна,15 на підставі свідоцтва про право власності від 26.02.2002 р. (а.с.5).

За адресою будинку зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), який є чоловіком ОСОБА_4 (донька позивача).

Згідно до акту від 22.02.2017 р. ОСОБА_3 прописаний за адресою будинку з 2010 р., але не проживає, з ОСОБА_4 офіційно в шлюбі не перебуває та спільного господарства не веде (а.с.8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала належних та допустимих доказів щодо поважних причин не проживання відповідача в житловому будинку, а також неприйнятності мотивів позовних вимог.

Проте погодитися з таким обґрунтуванням відмови у задоволенні позову неможна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, доведенню підлягає факт відсутності відповідача в спірному будинку понад один рік, що є обовязком позивача.

В свою чергу, наявність поважності причин відсутності може бути підставою заперечень відповідача, який в судовому засіданні участі не брав, а тому є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно поклав тягар доказування поважності причин не проживання відповідача у спірному будинку на ОСОБА_2, яка як позивач, виходячи з підстав та предмету позову, такі обставини доказувати не повинна.

Разом із тим, підстави для задоволення вимог відсутні з огляду на такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підтвердження факту не проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою спірного будинку ОСОБА_2 надано:

-свідоцтво про право власності на будинок;

-довідку про склад сімї та прописку;

-акт обстеження житлово побутових умов від 22.02.2017 р.;

-копію рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.08.2016 р. справа №509/2503/16ц про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

При цьому зі змісту акту про не проживання неможливо достовірно встановити час, з якого ОСОБА_3 не проживає в спірному будинку, оскільки 2010 рік зазначений як час його реєстрації, і лише вірогідно як час непроживання, однак рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (а.с.8).

Водночас з рішення Овідіопольського районного суду м.Одеси від 22.08.2016 р. вбачається, що відповідач в судовому засіданні пояснював, що разом із ОСОБА_4 вони не проживають на протязі трьох місяців станом на серпень 2016 р., що суперечить таким чином, змісту наданого акту та поясненням позивачки в судовому засіданні щодо часу його відсутності в спірному будинку.

Зважаючи на такі надані докази, обєктивно встановити час відсутності відповідача в спірному будинку неможливо, тоді як втрата статусу члена сімї власника житла автоматично не припиняє прав користування житлом, і відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Із позовом до суду ОСОБА_2 звернулася 08.03.2017 р. (а.с.1-4), в той час як задоволення позову можливе у разі відсутності члена сімї понад один рік.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 було розяснено право надати докази, зміст процесуальних дій та їх наслідки, проте в наступне засідання вона не зявилася, причин неявки не пояснила, заяв про відкладення розгляду справи не надала.

Враховуючи унеможливлення за надання таких доказів задоволення позову, зміну обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову, рішення суду підлягає зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 червня 2017 року змінити в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, в решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: