Провадження № 22-ц/773/463/18 Категорія: 81 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю представника стягувача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_4, поданою від його імені представником ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2018 року державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України з підстав ухилення боржника від виконання судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_4 499800 грн. боргу, 3984,71 грн. неустойки та 3219 грн. судових витрат.

Оскільки кошти боржником на час звернення з поданням не сплачені, державний виконавець просив тимчасово обмежити право виїзду ОСОБА_3 за межі України до виконання своїх зобов'язань перед стягувачем.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні подання.

В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та прийняти нове судове рішення про задоволення подання державного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_3, зазначаючи про належне з'ясування судом усіх обставин справи та щомісячне часткове виконання ним судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Державний виконавець відзив на апеляційну скаргу не подав.

У судовому засіданні представник стягувача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, державний виконавець і боржник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися. Боржник надіслав письмове клопотання, у якому просить при розгляді справи врахувати поданий ним відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст.441 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС перебуває виконавче провадження №37426074 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 499800 грн. боргу, 3984,71 грн. неустойки та 3219 грн. судових витрат, про що державним виконавцем винесено 08.04.2013 року постанову про відкриття виконавчого провадження та 20.04.2014 року постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №49842570 (а.с.35, 36, 38).

Із матеріалів справи вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа на користь стягувача здійснено часткове відшкодування стягнутих коштів і таке стягнення продовжується і на даний час, що стверджується відповідними квитанціями про перерахунок боржником коштів стягувачу.

Ураховуючи наведене, державний виконавець не довів та в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_3 свідомо ухилявся і ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань чи вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання постанов державного виконавця.

Застосування обмеження у праві виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно застосовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Таким чином, суд першої інстанції, давши вірну оцінку обставинам справи, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні подання.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_4, подану від його імені представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя:

Судді: