Справа № 158/747/18
Провадження № 2/0158/339/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сокиричівська сільська рада Ківерцівського району Волинської області, про визнання права позивачки на спадщину земельної ділянки, про визнання права власності на нежитлове приміщення хлів-гараж та скасування незаконної приватизації відповідачем по володінню, користуванню, розпорядженню вищевказаними об'єктами нерухомості, як незаконні та недійсні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сокиричівська сільська рада Ківерцівського району Волинської області, про визнання права позивачки на спадщину земельної ділянки, про визнання права власності на нежитлове приміщення хлів-гараж та скасування незаконної приватизації відповідачем по володінню, користуванню, розпорядженню вищевказаними об'єктами нерухомості, як незаконні та недійсні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її матері ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0,50 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1. У 1972 році вона за свої власні кошти поруч з будинком матері ОСОБА_3 побудувала будинок, який в подальшому подарувала сину ОСОБА_2 В подальшому її син ОСОБА_2 приватизував земельну ділянку площею 0,25 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, котра належала його бабусі ОСОБА_3 Разом з тим, її син ОСОБА_2 незаконно приватизував хлів-гараж, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що її син ОСОБА_2 не є спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_3, незаконно приватизував та заволодів спадковим майном, яке належало її матері, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, визнати право власності на цегляний хлів-гараж, що знаходиться в АДРЕСА_1 та скасувати ОСОБА_2 незаконну приватизацію та привласнення земельної ділянки площею 0,25 га та хліва гаража, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що рішенням Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області йому виділено земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована в АДРЕСА_1, на яку він на даний час виготовляє правовстановлюючі документи, а також здійснює оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15.01.2001 року (а.с.20).

Родинні відносини між позивачем у справі та спадкодавцем ОСОБА_3, стверджується наявними в матеріалах справи повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.06.2010 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_3 від 06.05.2010 року (а.с.14-15).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

В силу ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

В силу ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно архівної довідки № 1372/01.20 від 25.04.2017 року ОСОБА_3 відповідно до протоколу засідання правління № 4 від 13.04.1952 року надано присадибну ділянку площею 0,50 га (а.с.23).

Відповідно до архівної довідки № 1831/01.20 від 08.06.2017 року в погосподарських книгах Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за 1949-1951 роки значиться господарство ОСОБА_3 Станом на 1949-1951 роки ОСОБА_3 користувалась присадибною ділянкою площею 0,47 га, крім того під житловими будівлями 0,01 га, під двором 0,02 га (а.с.24).

Як вбачається з витягу із рішення Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 41 від 24.07.2008 року ОСОБА_1 дозволено провести будівництво гаража біля житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.30).

Суду, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано доказів щодо приватизації спадкодавцем ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,50 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

За таких обставин, земельна ділянка не входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3

Разом з тим, суду не надано доказів звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно положень ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2016 року встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2

Не підлягає до задоволення позовна вимога ОСОБА_1 про скасування незаконної приватизації та привласнення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га та хліва-гаража, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, оскільки суду не надано доказів щодо приватизації їх останнім.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 527, 529, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), ст. ст. 331, 392 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сокиричівська сільська рада, про визнання права позивачки на спадщину земельної ділянки, про визнання права власності на нежитлове приміщення хлів-гараж та скасування незаконної приватизації відповідачем по володінню, користуванню, розпорядженню вищевказаними об'єктами нерухомості, як незаконні та недійсні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст рішення складено 17.05.2018 року