Справа №484/4269/17 16.05.2018
Справа № 484/4269/17
Провадження № 22-ц/784/663/18
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді - Маржиної Т.В. в приміщенні того ж суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначив, що 1 лютого 2011 року ОСОБА_2 звернулася до нього з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 9700 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 21 листопада 2017 року виникла заборгованість у розмірі 20 220, 90 грн., яка складається з 2 089, 51 грн. заборгованості по кредиту; 9 588,45 грн. - заборгованість за відсотками; 7 103,85 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 939,09 грн. - штрафу (процентна складова).

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 220,90 грн. та судові витрати.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 лютого 2018 року, в якому ухвалою того ж суду від 3 березня 2018 року виправлено описку, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосується фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційний скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Однак, з таким висновком суду погодитися неможливо з огляду на наступне.

Згідно із частинами 1,2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2007 року ОСОБА_2 звернулась до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про відкриття рахунку та отримання кредитної картки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, яка разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає кредитний договір, про що свідчить її особистий підпис (а.с.132-134).

14 грудня 2007 року на підставі вказаної вище заяви відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 грн. зі сплатою базової процентної ставки за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості.

Отримання платіжної картки відповідачкою підтверджується її фотознімком у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.134).

1 лютого 2011 року відповідачка при отриманні зарплатної картки повторно була ознайомлена з оновленим змістом Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с.8).

Починаючи з 2013 року кредитний ліміт грошових коштів відповідно до заяви було збільшено до 9 700 грн. (а.с.77).

Починаючи з 2007 року до 2017 року ОСОБА_2 постійно користувалася кредитними коштами, із застосуванням різних видів електронних засобів (карток), що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 67-76, 78).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно наданого позивачем в суді першої інстанції розрахунку, у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 21 листопада 2017 року у виникла заборгованість у розмірі 20 220, 90 грн., яка складається з 2 089, 51 грн. заборгованості по кредиту; 9 588,45 грн. - заборгованість за відсотками; 7 103,85 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 939,09 грн. - штрафу (процентна складова).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 29 листопада 2007 року є обґрунтованими.

Разом з тим, при визначенні розміру заборгованості слід врахувати наступне.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку в суді першої інстанції, при нарахуванні відсотків було застосовано процентну ставу - 27,60%, 32,4% та 42% річних.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Таким чином із змісту наведеної норми вбачається, що зміна процентної ставки за кредитним договором має визначатись сторонами у договорі.

Обґрунтовуючи підвищення процентної ставки в односторонньому порядку позивач вказував, що таке право йому надано положеннями пункту 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та Правил надання банківських послуг.

Між тим, вказані Умови не містять реквізитів щодо їх ідентифікації, а саме відсутній їх номер, дата, підпис позичальника, вказані Умови мають підпис лише керівника Банку (а.с. 10-24).

Отже, встановлене свідчить про відсутність доказів на підтвердження того, що відповідачка погодилась саме на зазначені Умови надання кредиту, а тому посилання в договорі на відповідні Умови, що стосуються саме цих Умов є безпідставними.

Враховуючи, що підпис відповідачки на наданому позивачем тексту Умов відсутній, то зміна процентної ставки застосована позивачем всупереч наведеним правовими нормами.

На вимогу апеляційного суду, ПАТ КБ «Приватбанк» було надано розрахунок заборгованості із застосуванням процентної ставки відповідно до заяви у розмірі 36% річних за період з 26 жовтня 2013 року по 21 листопада 2017 року, в якому враховані всі оплати на погашення кредиту та становить - 4 849,88 грн. з яких: 3 911,19 - заборгованість за кредитом та 938,69 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 144-145).

Нарахування позивачем платежів за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором вигляді пені та штрафів є безпідставними, оскільки умовами заяви про надання грошових коштів не передбачені.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення вимог, яким стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 29 листопада 2007 року станом на 21 листопада 2017 року у розмірі 4 849,88 грн. з яких: 3 911,19 - заборгованість за кредитом та 938,69 грн. - заборгованість за відсотками.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволеним вимогам - 24% у розмірі 960 грн. (за подання позову 384 грн. (1600 грн. х24%)+ за апеляційну скаргу - 576 грн. (2400 грн.х24%).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України колегія суддів , -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 лютого 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29 листопада 2007 року станом на 21 листопада 2017 року у розмірі 4 849,88 грн. з яких : 3 911,19 - заборгованість за кредитом та 938,69 грн. - заборгованість за відсотками, яка складається із заборгованості за кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 18 травня 2018 року.