пр. № 2/759/2475/18
06 квітня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді: П'ятничук І.В.,
при секретарі: Медвідчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника.
Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив. Відзив на позов не подавався.
Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
10.06.2009 р. між сторонами було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до вказаного Кредитного договору, згідно якого було встановлено строк користування кредитом - до ІНФОРМАЦІЯ_1 р., змінено Графік погашення заборгованості, та внесено деякі інші умови кредитного договору.
Згідно п. 1.2 Кредитного договору кредит надавався відповідачу на споживчі цілі (будівництво дому), під іпотеку земельної ділянки загальною площею 0,0621 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник повинен повертати кредит за встановленим графіком (Додаток № 1), та сплачувати проценти за користування кредитом.
Однак, відповідачем порушені умови кредитного договору, а саме п. 1.1., п. 1.4., п. 2.4, п. 3.3.2, 3.3.7 - не повертається кредит у строки, передбачені графіком, та не сплачуються проценти за користування кредитом у строки, передбачені кредитним договором.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України вищевказаний Кредитний договір № 108/07-Ф від 23.05.2007 р. є кредитним договором, за умовами якого банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, та сплатити проценти, передбачені договором. Таким чином, зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та оплати процентів встановлено у валюті зобов'язання - доларах США.
Згідно п. 5.2 кредитного договору у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом та процентами Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу. У зв'язку із простроченням відповідачем платежів за кредитом та процентами станом на 31.05.2017 р. нарахована пеня: за несвоєчасне погашення кредиту - за період з 01.06.2016 р. в сумі 365691,17 грн., за несвоєчасне погашення процентів - за період з 01.06.2016 р. в сумі 112118,95 грн. Загальна заборгованість з пені складає 477810,12 грн. Розрахунок пені по періодам та сумам наведений у розрахунку заборгованості.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
01.06.2017 р. з метою досудового врегулювання спору Позивач надіслав відповідачу вимогу про погашення заборгованості. Проте порушення умов кредитного договору відповідачем не усунуто.
Вищевказані порушення ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором у відповідності зі ст. 1054, 1050 ЦК України, а також п. 3.2.5 кредитного договору, дають банку підстави для дострокового стягнення всієї заборгованості за кредитним договором.
- пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентів 477810,12 грн.
Сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, що додається.
З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором 23.05.07 р. між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, посвідчений 23.05.07 р. приватним нотаріусом КМНО Тверською І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1914 (надалі - «договір іпотеки»), згідно якого Позичальник (Іпотекодавець) передав в іпотеку Банку (Іпотекодержателю) земельну ділянку в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення садівництва (надалі - «Предмет іпотеки»). 10.06.2009 р. між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до вказаного Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Тверською І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 818, згідно якого зазначено про зміну строку повернення кредиту до ІНФОРМАЦІЯ_1 р., яке відбулося у зв'язку зі змінами до Кредитного договору.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п. 5.1 Договору іпотеки у разі порушення відповідачем графіку погашення кредиту та/або несплаті процентів відповідно до умов Кредитного договору Іпотекодержатель, тобто Позивач, набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно вищевикладених обставин, що підтверджені доданими до позову документами, Банк набув право звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договором.
Отже, невиконання договірних зобов'язань відповідачем дає банку підстави згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України звертатися до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки повинно зазначатися:
- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;
- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;
- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;
- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону;
- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;
- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
У даному позові Банк обирає спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації - згідно вартості предмету іпотеки, зазначеної у п. 1.2 договору іпотеки в сумі 505000 грн. (П'ятсот п'ять тисяч гривень).
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду, зокрема, зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувала та спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів.
Враховуючи наведене суд вважає заявлені вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-77, 81, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України; ст. ст. 525, 526, 533, 554, 610, 612, 624, 1054 ЦК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В.П'ятничук