Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 638/14099/15-ц

провадження № 61-8889зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М.

(суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,
відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Житлобудінвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Агрохімхолдинг», дочірнє підприємство «Укрінвестпроект», публічне акціонерне товариство «Златобанк»,
треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександра Дмитрівна, Національний банк України,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2016 року у складі судді Грищенко І. О., ухвали апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Бездітко В. М., Сащенко І. С. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Червинської М. Є., Завгородньої І. М., Мазур Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Житлобудінвест» (далі - ТОВ «Фірма «Житлобудінвест»), товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Агрохімхолдинг» (далі - ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг»), дочірнього підприємства «Укрінвестпроект» (далі - ДП «Укрінвестпроект»), публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі - ПАТ «Златобанк»), який є правонаступником акціонерного товариства «Златобанк» (далі - АТ «Златобанк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександра Дмитрівна (далі - приватний нотаріус Київського МНО Ковтун О. Д.), Національний банк України

(далі - НБУ), про зобов'язання вчинити дії та визнання припиненим правовідношень.

Позовна заява мотивована тим, що 16 травня 2012 року між

ПАТ «Златобанк» та ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» укладено кредитний договір у формі відкриття відкличної кредитної лінії, максимальний ліміт заборгованості за якою становив 15 000 000 доларів США, кінцева дата повернення кредиту не пізніше 15 травня 2013 року включно, за користування кредитом сплачуються проценти у розмірі 14 %.

На забезпечення виконання кредитного зобов'язання 16 травня 2012 року між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно (квартири), що належать ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг», ДП «Укрінвестпроект» та ТОВ «Фірма «Житлобудінвест».

12 лютого 2015 року зі згоди кредитного комітету ПАТ «Златобанк» між

ПАТ «Златобанк», ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг», ДП «Укрінвестпроект»,

ТОВ «Фірма «Житлобудінвест» та ОСОБА_1 укладено договір про виконання зобов'язання третьою особою, який містить елементи договору про відступлення права вимоги. На виконання умов указаного договору

ПАТ «Златобанк» шляхом договірного списання з депозитного рахунку ОСОБА_1 12 лютого 2015 року здійснило погашення заборгованості ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» у розмірі 1 600 100 доларів США.

ПАТ «Златобанк» обов'язок за договором про виконання зобов'язання третьою особою від 12 лютого 2015 року не виконало та 08 квітня 2015 року направило ОСОБА_1 повідомлення про нікчемність указаного договору. Позивач зазначив, що тимчасовий адміністратор ПАТ «Златобанк» намагався уникнути виконання обов'язку ПАТ «Златобанк» за договором про виконання зобов'язання третьою особою від 12 лютого 2015 року щодо зняття усіх обмежень з нерухомого майна, яке виступало предметом іпотеки. На момент звернення із заявою виконання договору про виконання зобов'язання третьою особою не завершено. Не дивлячись на те, що ПАТ «Златобанк» списало кошти з депозитного рахунку ОСОБА_1 у сумі 1 600 100 доларів США та направило їх на погашення заборгованості за кредитом ТОВ «ДТ «Агрохімхолдинг», під забороною відчуження перебуває нерухоме майно, яке має бути передане ОСОБА_1 відповідно до умов договору про виконання зобов'язання третьою особою від 12 лютого

2015 року.

Крім того, позивач зазначав, що тимчасовий адміністратор ПАТ «Златобанк» без подання окремого позову про застосування наслідків нікчемного правочину, самостійно і без належного уповноваження, 10 квітня 2015 року повернув кошти у сумі 1 600 100 доларів США на його депозитний рахунок. Вважає припиненим зобов'язання як за кредитним договором, так і за договором іпотеки.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд:

- визнати припиненим з 12 лютого 2015 року внаслідок виконання договору про виконання зобов'язань третьою особою зобов'язання

ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» перед ПАТ «Златобанк» за кредитним договором від 16 травня 2012 року в частині заборгованості за кредитом у загальному розмірі 1 600 100 доларів США та як наслідок визнати

ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» боржником ОСОБА_1 в частині заборгованості за кредитом у загальному розмірі 1 600 100 доларів США;

- застосувати наступні наслідки припинення зобов'язання: визнати відсутнім з 12 лютого 2015 року у ПАТ «Златобанк» права на стягнення з ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» частини заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2012 року у сумі 1 600 100 доларів США, визнати припиненими з 12 лютого 2015 року зобов'язання, котрі містяться у договорах іпотеки, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О. Д. 17 травня 2012 року під реєстровим № 389, 13 липня 2012 року під реєстровим № 920, 25 травня 2012 року під реєстровим № 504 та стосуються наступного нерухомого майна, що входило до складу предметів іпотеки, а саме: квартир № 34, 114, 142, 188, 257, 295, 302, 271

у житловому будинку літ. А-25 за адресою: АДРЕСА_1; квартир № 6, 10, 23, 30, 34, 48, 73, 78, 94, 103 за адресою: АДРЕСА_2;

- визнати відсутнім у ПАТ «Златобанк» будь-якого права на вказане нерухоме майно та зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковтун О. Д. зняти заборону відчуження та інші обмеження з указаного майна;

- зобов'язати ТОВ «Фірма «Житлобудінвест» виконати свої обов'язки за договором про виконання зобов'язань третьою особою від 12 лютого

2015 року, а саме: скласти і погодити з ОСОБА_1 договори про відчуження нерухомого майна - квартир № 34, 114, 142, 188, 257, 295, 302, 271 у житловому будинку літ. А-25 за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати ДП «Укрінвестпроект» виконати свої обов'язки за договором про виконання зобов'язань третьою особою від 12 лютого 2015 року, а саме: скласти і погодити з ОСОБА_1 договори про відчуження нерухомого майна - квартир № 6, 10, 23, 30, 34, 48, 73, 78, 94, 103 за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня

2016 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до

статті 606 ЦК України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Отже, поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі наявне в разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов'язаних між собою взаємним зобов'язанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки. При такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб'єктів) один із цих суб'єктів вибуває, у зв'язку з цим і припиняється правовідношення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня

2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що стаття 606 ЦК України повинна застосовуватися судом до спірних правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов'язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб'єктів правовідношення у зв'язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб'єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов'язання не залежатиме від волі сторін.

Отже, у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку за договором, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав згідно з договором право вимоги до банку, не можуть припинятись на підставі статті 606 ЦК України, оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав право вимоги до банку, могли припинятись тільки відповідно до статей 601, 602 ЦК України. Однак, у разі зарахування зустрічних вимог діють обмеження, встановлені Законом України

від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), що узгоджується з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 у справі № 6-43цс15.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 відхилено. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2016 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року залишені без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, встановивши відсутність обставин, за яких відбулося поєднання боржника і кредитора в одній особі, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів статті 606 ЦК України. На підтвердження своїх вимог щодо припинення кредитного та іпотечного зобов'язання позивач у розумінні приписів статей 10, 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) не надав належних доказів щодо обставин, на які посилався на обґрунтування своїх вимог.

У заяві, поданій у листопаді 2017 року до Верховного Суду України, ОСОБА_1 просить переглянути рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України

(у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень), посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме: статей 21-24, 41 Конституції України, статей 204, 509, 512, 519, 525, 526, 598, 599 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» від 05 червня

2003 року № 898-IV (далі - Закон № 898-IV), Закону України «Про Заставу» від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII (далі - Закон № 2654-XII), Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» від 05 квітня 2001 року № 2346-III (далі - Закон № 2346-III).

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_1 послався на постанову Судової палати у цивільних і господарських справах Верховного Суду України від 10 червня 2015 року та постанову Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 353 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень) передбачено, що заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному

у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування

у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За змістом частини першої статті 360-5 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень) суд відмовляє

у задоволенні заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Судами установлено, що 16 травня 2012 року між ПАТ «Златобанк» та

ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» укладено кредитний договір у формі відкриття відкличної кредитної лінії, максимальний ліміт заборгованості за якою становив 15 000 000 доларів США, кінцева дата повернення кредиту не пізніше 15 травня 2013 року включно, за користування кредитом сплачуються проценти у розмірі 14 %.

18 та 19 листопада 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 укладено договори банківського рахунку фізичної особи, у тому числі

№ 051250 «Стабільне майбутнє», сума вкладу за яким на дату укладання становила 100 доларів США, а 21 листопада 2013 року відбулося поповнення депозиту на суму 2 000 000 доларів США.

ОСОБА_1 попередньо надав свою згоду на погашення частини заборгованості за рахунок коштів, що розміщені на його депозитному рахунку, відкритому в банку АТ «Златобанк», за умови передання йому в іпотеку певного нерухомого майна. Обумовлений розмір дострокового погашення заборгованості становив 1 600 100 доларів США.

ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» зобов'язалося компенсувати витрати

ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитом в сумі 1 600 100 доларів США.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором

ДП «Укрінвестпроект» та ТОВ «Фірма «Житлобудінвест» зобов'язалися передати ОСОБА_1 в іпотеку нерухоме майно за договорами іпотеки від 17, 25 травня, 13 липня 2012 року.

12 лютого 2015 року між ПАТ «Златобанк» (кредитор),

ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» (первісний боржник), ОСОБА_1,

ДП «Укрінвестпроект» (іпотекодавець), ТОВ «Фірма «Житлобудінвест» (іпотекодавець 2) укладено договір про виконання зобов'язань третьою особою, відповідно до підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, керуючись статтею 528 ЦК України, новий боржник здійснює виконання частини зобов'язань за первісного боржника - ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг», за кредитним договором

від 16 травня 2012 року, кредитор надає свою згоду на виконання новим боржником зобов'язань за первісного боржника за вказаним кредитним договором в сумі 1 600 100 доларів США. Новий боржник зобов'язаний виконати частину зобов'язання за кредитним договором, спрямувавши зазначені грошові кошти на погашення заборгованості перед кредитором за кредитним договором.

Відповідно до підпунктів 2.5.3 пункту 2.5 указаного договору кредитор зобов'язаний зняти обтяження та заборони стосовно майна, зазначеного в пункті 1.5 цього договору, з метою подальшого продажу такого майна новому боржнику первісним боржником (або іншою особою - іпотекодавцем) в рахунок погашення заборгованості первісного боржника перед новим боржником, яка виникла на підставі цього договору.

Із виписки з особового рахунку вбачається, що 12 лютого 2015 року з депозитного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 через

АТ «Златобанк» перераховані кошти на розрахунковий рахунок

№ НОМЕР_2 ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» у розмірі 1 600 100 доларів США у рахунок погашення заборгованості ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» за кредитним договором від 16 травня 2012 року.

08 квітня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Златобанк»

Славінським В. І. надано повідомлення про нікчемність договору про виконання зобов'язання третьою особою, укладеного 12 лютого 2015 року між АТ «Златобанк», ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг», ДП «Укрінвестпроект»,

ТОВ «Фірма «Житлобудінвест» та ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що зазначений договір відповідає критерію нікчемності правочинів, визначеному в пункті 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки його умовами передбачено платіж, що надає окремому кредитору - ОСОБА_1 переваги (пільги) перед іншими кредиторами - вкладниками, які полягають у набутті права вимагати повернення вказаної суми депозиту від

ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг».

Відповідно до виписки з особового рахунку з 12 лютого по 20 квітня

2015 року, 10 квітня 2015 року АТ «Златобанк» ОСОБА_1 були повернуті на депозитний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 1 600 100 доларів США, призначення платежу: повернення коштів з транзитного рахунку, що надійшли меморіальним ордером № 465034

від 12 лютого 2015 року, згідно з розпорядженням № 27 від 10 квітня

2015 року.

Згідно з довідкою АТ «Златобанк» від 25 вересня 2015 року ОСОБА_1 включеного до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Златобанк». Акцептована сума вимог складає 33 022 159,76 грн, дана сума віднесена до четвертої черги погашення акцептованих вимог кредиторів АТ «Златобанк».

Рішенням господарського суду Харківської області від 13 жовтня

2015 року у справі № 922/3883/15, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 30 березня 2016 року, позов

ПАТ «Златобанк» задоволено. Визнано недійсними укладені між

АТ «Златобанк» та ТОВ «Фірма «Житлобудінвест» договори від 18 грудня 2014 року та від 13 лютого 2015 року про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 17 травня 2012 року приватним нотаріусом Київського МНО Ковтун О. Д. за реєстровими № 389. Визнано ПАТ «Златобанк» іпотекодержадателем з 17 травня 2012 року нерухомого майна, а саме: квартир № 375, 301, 251, 379, 388 у житловому будинку літ. А-25 за адресою: АДРЕСА_1. Скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки і обтяжень обтяжувача ПАТ «Златобанк» щодо зазначених квартир.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2015 року рішення господарського суду міста Києва від 09 листопада

2015 року у справі № 910/22729/15 змінено. Позов ПАТ «Златобанк» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» на користь

ПАТ «Златобанк» заборгованість за кредитом у сумі 12 406 500 доларів США, що еквівалентно 274 128 366,63 грн; заборгованість за простроченими процентами - 964 370,67 доларів США, що еквівалентно 21 513 048,46 грн; неустойку - 486 418,35 грн; 3 % простроченої суми за тілом кредиту -

288,77 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12 вересня

2016 року у справі № 922/5161/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08 листопада 2016 року, позов ПАТ «Златобанк» задоволено частково. В рахунок часткового погашення заборгованості в сумі 13 370 870,67 доларів США та

486 707,12 грн, що разом станом на 25 серпня 2015 року еквівалентно 296 128 122,21 грн, за кредитним договором від 16 травня 2012 року, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг», звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю ПАТ «Златобанк» нерухомого майна, що віднесено до предмету іпотеки відповідно до договору іпотеки від 25 липня 2012 року, укладеного між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг», а саме: квартири № 16, 19, 29, 44, 47, 49, 57, 91, 130, 136, 138, 147, 148, 179, 180, 189, 207, 213, 214, що знаходяться в житловому будинку літ. «А-25» за адресою: АДРЕСА_1, та визнано за

ПАТ «Златобанк» право власності на зазначені квартири.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду

від 08 листопада 2016 року рішенням господарського суду Харківської області від 09 червня 2016 року у справі № 922/5147/15 за позовом «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ТОВ «Фірма «Житлобудінвест», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг», про звернення стягнення на предмет іпотеки,змінено. У рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2012 року, яка станом на 25 серпня 2015 року складає: заборгованість за основним боргом у розмірі 12 406 500 доларів США, що еквівалентно

274 128 366,63 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 964 370,67 доларів США, що еквівалентно 21 513 048,46 грн; пеня - 486 418,35 грн та 3 % річних - 288,77 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність іпотекодержателю ПАТ «Златобанк» нерухомого майна, а саме, квартир № 34, 51, 52, 97, 114, 115, 117, 120, 121, 122, 126, 142, 154, 185, 186, 187, 188, 257, 259, 267, 271, 273, 279, 295, 302, 306, 307, 316, 317, 319, 320, 322, 327, 328, 331, 332, 343, 357, 361, 367, 370, 373, 376, 382, 385, 394 у житловому будинку літ. «А-25», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та визнано за

ПАТ «Златобанк» право власності на зазначені квартири.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_1 як на підставу припинення зобов'язань між ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» та ПАТ «Златобанк» посилався на статтю 606 ЦК України, відповідно до положень якої зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, встановивши відсутність обставин, за яких відбулося поєднання боржника і кредитора в одній особі, дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів статті 606 ЦК України.

Разом з тим, у наданих для порівняння судових рішеннях Верховного Суду України зроблено такі висновки:

- у постанові від 10 червня 2015 року № 6-15цс15 Верховний Суд України, скасовуючи судове рішення суду касаційної інстанції та передаючи справу на новий касаційний розгляд, зазначив, що, ухвалюючи рішення з підстав статті 1212 ЦК України, суди з огляду на підстави та зміст позовних вимог не застосували до спірних правовідносин положення статей 512, 526 та 528 ЦК України та не надали оцінку правовідносинам сторін, їх правам та обов'язкам відповідно до фактичних обставин справи;

- у постанові від 23 листопада 2016 року Верховний Суд України, скасовуючи судові рішення господарських судів касаційної та апеляційної інстанцій й залишаючи в силі рішення господарського суду першої інстанції, зазначив, що договір про виконання зобов'язань третьою особою не є нікчемним, оскільки його виконання здійснено до введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк», тому він є дійсним та укладеним з усіма юридичними наслідками для сторін. Крім того, не встановлено, у чому саме полягає отримана кредитором перевага перед іншими кредиторами банку. Отже, висновки про нікчемність договору про виконання зобов'язань третьою особою є неправильними, оскільки у цьому разі не відбулося вчинення банком платежу на користь його кредитора чи передачі будь-якого майна, що належить банку.

Наведені судові рішення не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки у справі, яка попереглядається, та у справах, за результатами розгляду яких ухвалено надані для порівняння судові рішення, наявні різні фактичні обставини, інше матеріально-правове регулювання спірних правовідносин та різний предмет спору.

Порівняння наданих судових рішень з оскаржуваними судовими рішеннями судів попередніх інстанцій не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Отже, обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися, тому відповідно до статті 360-5 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень) в задоволенні заяви необхідно відмовити.

За таких обставин підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова

від 12 грудня 2016 року, ухвали апеляційного суду Харківської області

від 20 березня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року відсутні.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, пунктом 4 частини першої статті 355, пунктом 1 частини першої статті 360-3, частиною першою статті 360-5 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2016 року, ухвали апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська