Дата документу 15.05.2018
Справа № 501/2307/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зобовязаний на підставі виконавчих листів №501/2307/16-ц, виданих 26.02.2018 року Іллічівським міським судом Одеської області, сплатити на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2350,66 грн. та компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 108D» код VSA6067, 1997 року випуску, в розмірі 56794,00 грн. Державний виконавець зазначає, що боржник не виконує вимоги виконавчих документів, грошові кошти не сплачує. На виклики державного виконавця боржник зявляється, тим самим ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України встановлюється на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не зявився.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 були відкриті виконавчі провадження №56056548 та №56056919 з примусового виконання виконавчих листів №501/2307/16-ц, виданих 26.02.2018 року Іллічівським міським судом Одеської області, сплатити на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2350,66 грн. та компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 108D» код VSA6067, 1997 року випуску, в розмірі 56794,00 грн.

26.03.2018 р. приватним виконавцем винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Постановою від 26.03.2018 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2

17.04.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2

Згідно ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо громадянин ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобовязань.

Отже Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту свідомого ухилення боржника від виконання зобовязання.

Слід зазначити, що сама по собі наявність заборгованості не свідчить про ухилення боржника від виконання судових рішень, і не може бути визнана судом підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Приватним вконавцем не надані суду докази стосовно того, що боржник свідомо ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань.

Так, всупереч ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» до подання не додано доказів, що підтверджують факт надсилання постанов про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Отже, суду не відомо чи отримував боржник постанову про відкриття виконавчого провадження, чи обізнаний він щодо строків добровільного виконання вимог виконавчих документів, а також щодо дій, які проводилися по виконанню рішення. Також до подання додано копію виклику приватного виконавця №770 від 16.04.2018, адресованого боржнику ОСОБА_2, але не додано доказів, що боржник отримав цей виклик.

Відповідно до ч.ч.1,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на державного (приватного) виконавця покладається тягар доказування.

Виходячи з положень ст.33 Конституції України, ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що обставини, на які посилається приватний виконавець не є достатніми для обмеження конституційного права боржника ОСОБА_2 А вжиття обраного приватним виконавцем обмеження на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вказаного виконавчого документу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає як недоведене, передчасне та необґрунтоване.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.259-260, 441 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п′ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя