Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1600/17
Провадження № 2/674/142/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

за участю:

секретаря судового засідання Мудрицької Л.В.

справа №674/1600/17

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 13979,28 грн.),

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2017 року позивач, ПАТ КБ "Приватбанк", звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13979,28 грн. мотивуючи тим, що 02 квітня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/page/70/ складають між ним та банком договір.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/page/70/, з розразунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязання за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердфарту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умовами та правилами надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 30.07.2017 року має заборгованість 13979,28 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 600 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 9437,41 грн.; заборгованості за пенею та комісією 2800 грн.; штрафів: штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 641,87 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір по справі у розмірі 1600 грн..

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що за відповідачем є борг за кредитом, а сплачені ним кошти в сумі 600 грн., зараховані на погашення суми штрафу, що підтверджується виписками по договору кредиту, а тому сума боргу станом на 30.09.2017 року не змінилася.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином і завчасно, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, уважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що 02 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач ОСОБА_2 уклали договір кредиту №б/н шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копіями заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг.

Судом також встановлено, що відповідачем 17 січня 2018 року в рахунок погашення кредиту було сплачено 600 грн. і як вбачається з виписки по рахунку №806875639 дана сума зарахована на погашення суми штрафу, що підтверджується копією квитанції від 17 січня 2018 року та виписками по рахунку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/page/70/ складають між ним та банком договір.

Згідно ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/page/70/, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, підписавши анкету заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, користувався кредитним лімітом, отже, погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частина 3 ст. 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

В ст. 627 цього Кодексу зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії.

У той самий час, Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору.

Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

А тому враховуючи вищевикладене, суд відмовляє ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2. штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 641,87 грн..

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені та комісії в розмірі 2800 грн..

З розрахунку заборгованості та тарифів доданих до позовної заяви вбачається, що нарахування комісії за даним типом карт не передбачено, в колонці "комісія та пеня" відображається нарахування тільки пені в розмірі 2800 грн., дане підтверджується також Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Право суду вирішувати питання про зменшення розміру пені згідно із ч.3 ст.551 ЦК України підтверджено правовою позицією Верховного Суду України (справа №6-100цс14).

Як роз'яснено в п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення ст.616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Суд з врахуванням положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, вважає розмір даної вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 2800 грн. необґрунтовано завищеним, оскільки він значно перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом. Крім того суд враховує, що у відповідача на утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, мати яких позбавлена батьківських прав. Тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за прострочене зобов'язання, розмір якої визначити в сумі 800 грн. і саме дану суму стягнути з відповідача, як пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 за порушення ним зобовязань по поверненню кредиту та процентів за його користування необхідно стягнути заборгованість по кредиту станом на 30.09.2017 року, яка становить 10837 (десять тисяч вісімсот тридцять сім) грн.41 коп. ,що складається із: заборгованості за кредитом 600 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 9437,41 грн.; заборгованості за пенею 800 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості та умовами кредитного договору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням №PROM7B9EVK від 07.11.2017 року.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 551, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м.Київ вул.Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 13979,28грн.) задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (, МФО №305299 на рах. №3111) заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 квітня 2015 року в розмірі 10837 (десять тисяч вісімсот тридцять сім ) грн.41 коп. ,що складається із: заборгованості за кредитом 600 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 9437,41 грн.; заборгованості за пенею 800 грн., а також 1600 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17 травня 2018 року.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук