Справа № 310/2819/18
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, мотивуючі свої вимоги наступним. 25 серпня 2013 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому на праві власності приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,9983 га, що знаходиться на території Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, КСП ім. К. Маркса, ДП № 45б; п. 400. Померлий залишив заповіт, відповідно до якого заповідав позивачу зазначену земельну ділянку. Інших спадкоємців за законом ОСОБА_3 не має, тому після відкриття спадщини будь-яка інша особа не зверталася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після його смерті. На час смерті спадкодавець проживав в м. Москва Російської Федерації, тому про його смерть позивач довідався випадково через чотири роки від своєї двоюрідної сестри, яка проживає в Україні по материній лінії споріднення - вона звязувалася в телефонному режимі з родичами які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 й саме від них довідалася, що ОСОБА_3 помер. Померлий був двоюрідним дядьком позивача по материній лінії споріднення. За той час, поки спадкодавець проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач з ним спілкувався та підтримував родинні звязки, саме тому ОСОБА_3 й залишив заповіт, яким заповідав зазначену вище земельну ділянку ОСОБА_1 Після того, як спадкодавець виїхав проживати до Російської Федерації, позивач з ним поступово втратив звязок, тому, коли ОСОБА_3 помер, про його смерть позивача ніхто не повідомив. Враховуючі дані обставини справи, ОСОБА_1 в строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 Просив визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що про заповіт, складений його дядьком ОСОБА_3, йому було відомо, але про смерть спадкодавця він дізнався в 2017 році. Просив визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

25 серпня 2013 року помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії VII-МЮ № 733577, виданим повторно 06 грудня 2017 року Бабушкінським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви, актовий запис № 4100.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 належала на праві власності приватизована земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,9983 га, що знаходиться на території Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, КСП ім. К. Маркса, ДП № 45б; п. 400.

05 червня 2008 року приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу ОСОБА_4 посвідчено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_3 заповів належну йому на праві власності приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,9983 га, що знаходиться на території Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, КСП ім. К. Маркса, ДП № 45б; п. 400 ОСОБА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 14916232 від 05 червня 2008 року.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_3 в 2005 році поїхав проживати до дочки в м. Москву, в с. Андріївка, крім позивача, у нього родичів немає, востаннє в Україну він приїжджав приблизно в 2008 році, про його смерть ОСОБА_1 дізнався в 2017 році.

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

У відповідності із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до нотаріуса з поважних причин, та визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1 (вул. Космічна, 25, с. Нельгівка, Приморський район, Запорізька область, 72114) додатковий строк в два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті ОСОБА_3, який помер 25 серпня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_7