Постанова

Іменем України

08 травня 2018 року

м. Київ

справа № 127/11322/15-ц

провадження № 61-6674св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Рудик ЛюдмилаВікторівна

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу РудикЛюдмили Вікторівни на рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2016 року у складі суддів: Медвецького С. К., Вавшка В. С., Оніщука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л. В. (далі - нотаріус Рудик Л. В.) звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 квітня 2013 року нотаріус Рудик Л. В. надала нотаріальні послуги ФОП ОСОБА_2, а саме: посвідчила договір іпотеки, засвідчила копії документів та справжність підпису, провела реєстрацію припинення іпотеки та заборони відчуження. За попередньою домовленістю з відповідачем за проведені нотаріальні дії нараховано плату в сумі 6 692,78 грн, з яких відповідач сплатив лише 2 700,00 грн. Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_2 подальшому відмовився сплатити заборгованість по оплаті нотаріальних дій і не визнає її, позивач просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за вчинені нотаріальні дії у загальній сумі 6 889,91 грн, з яких: основний борг 3 992,78 грн, 3% річних в сумі 267,95 грн та інфляційні втрати в розмірі 2 629,18 грн.

РудикЛ. В. вказувала, що протиправна поведінка відповідача нанесла їй моральну шкоду, тому просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, а також витрати на правову допомогу у сумі 913,50 грн і суму сплачено судового збору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь Рудик Л. В. основний борг в сумі 3 992,78 грн, 3% річних - 267,95 грн, інфляційні втрати - 2 629,18 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь Рудик Л. В. витрати на правову допомогу у розмірі 913, 50 грн, а також 343,60 грн витрат по оплаті судового збору. У позові про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що сторони уклали між собою усний договір про оплату нотаріальних послуг. Оскільки позивач вчинила нотаріальні дії і свою частину усного договору по наданню нотаріальних послуг виконала повністю, то відповідач зобов'язаний оплатити надані нотаріальні послуги в розмірі визначеному сторонами і закріпленому в акті виконаних робіт. Також суд першої інстанції зробив висновок, що до цих відносин застосовуються положення статті 625 ЦК України, а тому стягнув 3% річних та інфляційні втрати. При відмові у задоволенні позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, суд вважав, що позивачем не надано доказів, що діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2016 року скасоване та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову нотаріуса Рудик Л. В. до ФОП ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з Рудик Л. В. на користь ФОП ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 377,96 грн.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження досягнення сторонами усної домовленості щодо вартості нотаріальних послуг в розмірі 6 692,78 грн до моменту їх вчинення та обов'язку відповідача сплатити вказану суму. Апеляційний суд вказав, що оплата нотаріальної дії є обов'язковою умовою її вчинення і має бути здійсненна до вчинення відповідної нотаріальної дії. Тому підписанням акту виконаних робіт від 29 квітня 2013 року сторони підтвердили, що нотаріальні дії були вчинені, а сторони не мають одна до одної претензій.

Додатковим рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2016 року стягнуто із нотаріуса Рудик Л. В. на користь ФОП ОСОБА_2 2 210,41 грн витрат на правову допомогу.

Рішення мотивоване тим, що зважаючи на незначну складність справи, визначена представником відповідача сума витрат на правову допомогу є дещо завищеною. Враховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, апеляційний суд стягнув 2 210,41 грн витрат на правову допомогу.

У червні та жовтні 2016 року нотаріус Рудик Л. В. звернулася із касаційними скаргами на рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2016 року, у яких просить скасувати оскаржені рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року мотивована тим, що суд у рішенні не надав жодної оцінки рішенню Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року у справі № 127/22101/15-ц, яким встановлено, що вартість нотаріальних послуг становить 6 626,51 грн, з яких позивачем сплачено лише 2 700,00 грн. Судом не застосовано статті 56, 79 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскарженого рішення). Нотаріус Рудик Л. В. також вказує, що нотаріальними діями є лише посвідчення договору іпотеки та внесення записів про обтяження, а інші дії є додатковими послугами правового характеру. Оплата додаткових послуг правового характеру провадиться за домовленістю сторін.

Касаційна скарга на додаткове рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2016 року мотивована тим, що гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Сторони домовилися лише про оплату юридичних послуг, а розмір та порядок сплати гонорару сторонами не визначений. Також апеляційний суд неправильно провів розрахунок витрат на правову допомогу.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2016 року та 16 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У лютому 2017 року ФОП ОСОБА_2 надав заперечення на касаційну скаргу на додаткове рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2016 року, у яких просить відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржене рішення без змін. Заперечення мотивовані тим, що винагорода за правову допомогу адвоката є гонораром. Вважає доведеними судові витрати, а арифметичні розрахунки - правильними.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 29 квітня 2013 року нотаріусом Рудик Л. В. посвідчено договір іпотеки між ПАТ АБ «Укргазбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавцем), предметом якого є офіс - магазин промислової групи товарів, розташований в м. АДРЕСА_1.

Цього ж дня позивачем були вчинені такі послуги: державна реєстрація права власності на належне ОСОБА_2 офісне приміщення, перенесення записів із старих реєстрів обтяження забороною АППБ «Аваль» на офісне приміщення і їх припинення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; посвідчення справжності підпису дружини ОСОБА_2 на заяві про згоду на передачу в іпотеку спільного майна; засвідчення копій документів для реєстраційної справи, які передаються нотаріусом у міську реєстраційну службу; внесення записів про обтяження іпотекою на офісне приміщення згідно нового договору іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; внесення записів про обтяження забороною на офісне приміщення, згідно нового договору іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Факт надання цих послуг підтверджений виписаним та наданим ОСОБА_2 рахунком НОМЕР_1 від 29 квітня 2013 року та актом виконаних робіт від 29 квітня 2013 року підписаним ОСОБА_2

За вказані послуги нотаріусом нараховано плату в сумі 6692,78 грн, яка визначена на підставі тарифів на вчинення нотаріальних дій, затверджених методичною радою асоціації нотаріусів Вінниччини. Відповідач сплатив позивачу кошти в сумі 2 700,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 61 від 31 травня 2013 року, № 65 від 06 червня 2013 року, № 68 від 12 червня 2013 року, № 75 від 14 липня 2013 року.

У подальшому відповідач відмовився оплачувати заборгованість мотивуючи це тим, що сума заборгованості нарахована нотаріусом необґрунтовано, без достатньої правової підстави і тому не підлягає оплаті.

При задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що факт надання нотаріальних послуг був підтверджений виписаним та наданим ОСОБА_2 рахунком НОМЕР_1 від 29 квітня 2013 року та актом виконаних робіт від 29 квітня 2013 року підписаним ОСОБА_2 За вчинені нотаріальні дії нараховано плату в сумі 6 692,78 грн., з якої відповідач ОСОБА_2 сплатив лише 2 700,00 грн. Крім того суд першої інстанції вказав, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року у справі № 127/22101/15-ц встановлено, що оскільки на виконання укладеного усного договору про вчинення нотаріальних дій ОСОБА_2 перерахував на рахунок нотаріуса Рудик Л. В. 2 700,00 грн, а в судовому засіданні визнав, що ця сума є платою за вчинення нотаріальних дій, відповідно до статті 31 Закону України «Про нотаріат» між сторонами не виникли правовідносини, які регулюються статтею 1212 ЦК України на чому наполягав в своєму позові ОСОБА_2, а тому права ОСОБА_2 не були порушені, оскільки він отримав бажаний результат і не пред'являв вимог щодо безпідставності отриманих нотаріусом коштів.

При скасуванні рішення суду першої інстанції та відмові у задоволенні позову апеляційний суд зробив висновок, що акт виконаних робіт не є зобов'язанням, оскільки підставою для виникнення взаємних прав і обов'язків є саме договір. Оплата нотаріальної дії є обов'язковою умовою її вчинення і має бути здійсненна до вчинення відповідної нотаріальної дії. Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження досягнення сторонами усної домовленості щодо вартості нотаріальних дій в розмірі 6 692,78 грн. до моменту їх вчинення та обов'язку відповідача сплатити зазначену суму. Також суд вказав, що оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем його зобов'язання щодо оплати нотаріальних послуг, немає і підстав для застосування статті 625 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися із висновком апеляційного суду з таких підстав.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою. Оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, провадиться за домовленістю сторін.

Зазначаючи, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження досягнення сторонами усної домовленості щодо вартості нотаріальних дій в розмірі 6 692,78 грн до моменту їх вчинення та обов'язку відповідача сплатити зазначену суму, апеляційний суд не врахував обставини, які встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року у справі № 127/22101/15-ц. А саме: факт укладеного в усній формі договору, часткове виконання зобов'язання із оплати за надання послуг у розмірі 2 700,00 грн, визнання ФОП ОСОБА_2, що ця сума є платою за вчинення нотаріальних дій відповідно до статті 31 Закону України «Про нотаріат».

У зв'язку із цим апеляційний суд зробив неправильний висновок про відсутність підстав для застосування статті 625 ЦК України.

Разом із тим, суд першої інстанції ці обставини врахував, і зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки додаткове рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2016 року ухвалене з урахуванням рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року про відмову у задоволенні позовних вимог, то це рішення також підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, а оскаржені рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 406, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмили Вікторівни задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2016 року скасувати.

Залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2016 року.

З моменту прийняття постанови рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2016 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат