Провадження № 6/161/185/18
У Х В А Л А

21 травня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Крупінської С.С.

при секретарі Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби місті Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення суду, -

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець другого відділу державної виконавчої служби місті Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про виконання рішення Луцького міськрайонного суду по цивільній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру № 1 загальною площею 167.2 кв.м., що знаходиться в м. Луцьку по пр. Волі, 16Б та належить на праві власності ОСОБА_2 без згоди органу опіки та піклування.

В судове засідання учасники судового розгляду не зявилися, представник ВДВС та стягувач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавчий лист № 161/16326/13-ц виданий 12.09.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про звернення стягнення на предмет іпотеки. 24.09.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44819991 та надіслано сторонам для ознайомлення та можливості добровільного виконання.

При здійсненні виконання рішення суду стало відомо, що в квартирі, яка знаходиться на реалізації зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_3.

12.10.2017 року другим відділом державної виконавчої служби міста Луцька направлено лист-клопотання до Служби у справах дітей Луцької міської ради про надання відповідного дозволу на реалізацію вищезазначеного майна.

20.11.2017 року на адресу відділу прийшов лист із Служби у справах дітей Луцької міської ради відповідно до якого вказано, що підготувати проект рішення виконавчого комітету Луцької міської ради про надання дозволу не реалізацію квартири не можливо.

Ч. 1 ст. 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Так, в даному випадку судом вирішується питання про встановлення порядку виконання вже існуючого судового рішення шляхом надання судом дозволу на реалізацію квартири, а не вирішення спору про звернення стягнення на предмет іпотеки по суті.

Відповідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Так, реєстрація місця проживання неповнолітньої дитини не є підставою, за якої рішення суду при встановленні порядку його виконання шляхом реалізації квартири боржника не може бути виконано з наступних підстав:

У підпункті 4.5.9 пункту 4.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, чинної на час звернення виконавця до органу опіки у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 177 СК України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки і піклування поміж іншого вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, як укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Аналогічне, положення міститься в ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» - батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Оскільки реалізація нерухомого майна боржника здійснюється в примусовому порядку як завершальна стадія судового провадження та примусового виконання рішень інших органів у разі невиконання їх у добровільному порядку (преамбула та ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»), майно у виконавчому провадженні реалізується без волевиявлення власника майна (боржника), або осіб, які мають право на користування цим майном, в тому числі і неповнолітніх дітей.

Крім того, в даному випадку на заяву державного виконавця про встановлення порядку виконання судового рішення в межах виконавчого провадження не поширюються вищезазначені норми Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» оскільки реалізація майна в рахунок заборгованості боржника не є угодою або правочином.

Зазначене узгоджується і з самим Законом України «Про виконавче провадження», яким не передбачено обов'язку державного виконавця на отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні діти, та реалізація такого майна не ставиться в залежність від отримання/неотримання такого дозволу.

Оскільки надання державному виконавцю права дозволу на реалізацію майна не є зміною предмета позову, а представляє собою встановлення порядку виконання рішення суду, звернення державного виконавця із останнім є обґрунтованим в розумінні ст. 435 ЦПК України, відповідає принципу обовязковості та фактичної можливості виконання судового рішення.

При таких обставинах, суд вважає, що заява державного виконавця про встановлення порядку виконання судового рішення в межах виконавчого провадження відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 18, 435 ЦПК України, Закон України "Про виконавче провадження", суд,

у х в а л и в :

Встановити порядок виконання судового рішення по цивільній справі № 161/16326/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме чотирьохкімнатну квартиру № 1 загальною площею 176,2 кв.м., що знаходиться в м. Луцьку по пр. Волі, 16Б, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 без згоди (дозволу) органу опіки та піклування.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська