Справа № 214/1118/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Бєлікова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 214/1118/18

за позовною заявою ОСОБА_1

до відповідача-1: Саксаганського районного відділу в м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,

до відповідача-2: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,

про встановлення факту постійного проживання на певній території, визнання права на громадянство,

Представники сторін:

від позивача адвокат ОСОБА_2,

від відповідачів ОСОБА_3,

За участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 19.02.2018 року, в якій просила суд: встановити юридичний факт її постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року; визнати її право на громадянство України.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що вона, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4), народилася 07.06.1990 року в с. Марянське Апостолівського району Дніпропетровської області. З моменту народження та до 05.08.1998 року вона разом з матірю ОСОБА_4 постійно проживали на території України за наступними адресами: до 09.10.1990 року вул. Чехова буд.1 гуртожиток №7, м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область; з 09.10.1990 року до 01.03.1994 року вул. Севастопольська буд.21, м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область; з 01.03.1994 року до 04.08.1998 року вул. Вільна буд.20, с. Марянське, Апостолівський район, Дніпропетровська область. 03.10.2017 року вона звернулася до Саксаганського РВС у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про перевірку належності до громадянства України та документування паспортом громадянина України. Однак, 22.12.2017 року її звернення залишено без розгляду у звязку з необхідністю підтвердження юридичного факту її проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року в судовому порядку. Оскільки без визнання факту її проживання в неповнолітньому віці на території України станом на вказаний час вона не може довести її право на громадянство України, а відтак позбавлена можливості отримати паспорт громадянина України, у звязку з чим за захистом своїх прав та інтересів вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Присутні в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали предявлені вимоги, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові.

Представник відповідачів ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відзив на позовну заяву не подавав, не вбачаючи для цього підстав.

Ухвалою суду від 14.03.2018 року за клопотанням позивача витребувано докази, однак у встановлений судом строк ухвалу не виконано, у звязку з чим за згодою сторін справу розглянуто на підставі наявних доказів. Клопотання про виклик свідків представником позивача ОСОБА_2 знято з розгляду. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

18.05.2018 року в судовому засіданні в порядку ст.268 ЦПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши покази свідків, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 народилася 07.06.1990 року в с. Марянське Апостолівського району Дніпропетровської області, Українська республіка СРСР, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії VI-КИ №335648, виданим за зразком колишнього СРСР 30.06.1990 року Марянською сільською радою Апостолівського району (а.с.6). Батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Мати позивача ОСОБА_4 є громадянкою України, документована паспортом громадянина України серії АЕ 153380, виданого Апостолівським РВ від 14.07.1995 року у звязку з обміном паспорта зразка колишнього СРСР 1974 року серії ХІІІ-КИ №662828 від 05.05.1987 року (а.с.14-16, 22). Батько позивача ОСОБА_6 паспортом громадянина України не документувався, помер 04.02.1998 року, що слідує з відповіді Апостолівського районного сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №186707 від 04.02.1998 року (а.с.14, 25).

21.10.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис №515; дошлюбне прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_7 (а.с.7).

З моменту народження та до 09.10.1990 року ОСОБА_5 проживала разом зі своєю матірю за адресою: вул. Чехова буд.1 гуртожиток №7, м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область (а.с.16).

Як слідує з копії прибудинкової книги та відповіді Покровського міського сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №1236/1990 від 28.09.2017 року (а.с.16, 20), ОСОБА_1 значилась зареєстрованою та проживала з матірю ОСОБА_4 з 09.10.1990 року до 01.03.1994 року за адресою: вул. Севастопольська буд.21, м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Зеленодольської ради Зеленодольської міської обєднаної територіальної громади від 10.08.2017 року за №1204 (а.с.24), ОСОБА_4 разом зі своєю донькою ОСОБА_5 значились зареєстрованими та проживали на території с. Марянське Апостолівського району Дніпропетровської області по вул. Вільна буд.20 з 01.03.1994 року до 04.08.1998 року, зняті з реєстраційного обліку у звязку з виїздом до м. Москва, Російська Федерація.

Вказані обставини також підтверджуються адресним листом вибуття від 28.02.1994 року та відповідними відмітками в паспорті ОСОБА_4, відповідно до яких остання разом з малолітньою донькою ОСОБА_5 вибули з м. Орджонікідзе на постійне проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1янське, Апостолівського району Дніпропетровської області, з 01.03.1994 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, що необхідне їй для реалізації права на громадянство України та отримання паспорту.

Згідно з ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факти, що мають юридичне значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності прав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які мають юридичне значення та встановлюються судом, не є вичерпним.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз'яснено, що у порядку ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення, оскільки належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі ОСОБА_8 України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано ОСОБА_8 України Про громадянство України, Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 Питання організації виконання ОСОБА_8 України Про громадянство України, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

ОСОБА_8 України «Про громадянство України» передбачені питання належності до громадянства України (ст.3 ОСОБА_8), а також набуття громадянства України як один з видів належності (ст.ст.6-15 ОСОБА_8).

Відповідно до ст.1 ОСОБА_8 України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства Указом Президента України покладено на Державну міграційну службу України та її територіальні органи.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.3 ОСОБА_8 України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності ОСОБА_8 України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Стаття 1 ОСОБА_8 України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах», а саме: безперервне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, ОСОБА_8 не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст.8 ОСОБА_8 України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006), особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до ОСОБА_8 України «Про правонаступництво України», або яка сама, чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_2, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

З аналізу наведеного слідує, що однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до ОСОБА_8 України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича.

У п.п.7, 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року, для оформлення набуття громадянства України та встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 ОСОБА_8 України «Про громадянство» подається відповідне рішення суду.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізом наявних доказів в їх сукупності у системному звязку з положеннями діючого законодавства України, суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання ОСОБА_1 з моменту народження, тобто з 07.06.1990 року, в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року.

Оскільки встановлення даного факту має юридичне значення для позивача та створює можливість реалізації нею права на громадянство України за територіальним походженням, отримання паспорта громадянина України, суд приходить до висновку про необхідність його встановлення в судовому порядку із задоволенням вимог в цій частині.

Підстав для задоволення вимоги про визнання за ОСОБА_1 права на громадянство України суд не вбачає з огляду на передчасність її заявлення та відсутність спору стосовно такого права, оскільки встановлений судом факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року створює можливість для реалізації такого права та всіх інших прав, які воно породжує за умови припинення наявного у неї громадянства (підданства) іншої держави в силу конституційного принципу єдиного громадянства в Україні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача-2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 352,40 грн. пропорційно частині задоволених вимог. Підстав для стягнення судового збору з відповідача-1 суд не вбачає, оскільки вказаний відділ не є юридичною особою та не може бути самостійним відповідачем.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 90, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 315, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Саксаганського районного відділу в м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на певній території, визнання права на громадянство задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5), ІНФОРМАЦІЯ_3, що народилася в с. Марянське Апостолівського району Дніпропетровської області, Україна/СРСР в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП відсутній, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач-1: Саксаганський районний відділ в м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ відсутній, юридична адреса: вул. Володимира Великого 47-к, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач-2: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, , юридична адреса: вул. Липинського 7, м. Дніпро.

Повне судове рішення складено 22.05.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.