Провадження № 2/234/504/18
26 березня 2018 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю: секретаря судового засідання Сторчай А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу за договором позики, -
В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_3 просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, повторно не зявилася в судове засідання, про причини неявки суду не повідомили.
За ухвалою суду справа розглянута заочно на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши представника позивача, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як визначено ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно розписки від 24.04.2015 року ОСОБА_2 отримала в борг від ОСОБА_1 суму 950,00 доларів США, та зобовязалася повернути 24.09.2015 року суму 1140,00 доларів США.
Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги ( ст.. 527 ЦК України).
Прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку (ч.ч. 1, 3 ст. 545 ЦК України).
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Строк повернення боргу в договорі позики від 24.04.2015 року зазначений 24.09.2015 року, але до теперішнього часу зобовязання відповідачкою ОСОБА_2 не виконано, про що свідчить наявність боргового документа на руках у позивачки ОСОБА_1.
Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідачка ОСОБА_2, як боржник за грошовим зобовязанням, не виконала свій обовязок щодо повернення позивачці ОСОБА_1 24.09.2015 року грошових коштів в іноземній валюті, у розмірі 1140,00 доларів США.
У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і за наведених обставин, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачка ОСОБА_2 зобовязана сплатити ОСОБА_1 суму боргу за договором позики і три проценти річних від простроченої суми.
В частині позовних вимог, про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки згідно діючого законодавства індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, у звязку з чим норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті.
У п. 14 постанови № 14 від 18.12.2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (НОМЕР_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір у розмірі 605,01 грн. до доходу держави.
В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції відмовити.
На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя В.О. Заборський