Справа № 562/2106/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2018 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Кондратюк Н.В

з участю адвоката ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справа за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним ОСОБА_4 позовом ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним

в с т а н о в и в :

В поданій до суду заяві ПАТ «Універсал Банк» зазначає , що 06 вересня 2007 року між ОСОБА_3 (Позичальник) та ВАТ «Банк Універсальний» (Банк) (правонаступник - ПАТ «Банк Універсальний») укладено кредитний договір №07-559- КФ-07, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 25000 доларів США з розрахунку 11,95 % річних за користування кредитом на строк по 05 вересня 2027 року.

З метою забезпечення виконання за вказаним кредитним договором 06 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Банк Універсальний» (Банк) (ПАТ «Банк Універсальний») укладено договір поруки №1.

ОСОБА_3 не виконувала належним чином умови договору щодо повернення кредиту. Допустила заборгованість по кредитному договору

№07-559- КФ-07 від 06 вересня 2007 року в загальній сумі 16337 (шістнадцять тисяч триста тридцять сім) доларів США 59 центів.

До неї та поручителя було пред»явлено вимоги про погашення боргу, на які вони не відреагували. Просить стягнути заборгованість по кредитному договору солідарно з обох відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_3 та його представник позову не визнали. Послалися на те, що позивачем належним чином не обґрунтовано наявність та розмір заборгованості по кредиту, відсотках, комісії та пені. Позовні вимоги щодо розміру заборгованості по кредиту, відсотках, комісії та пені не в повному обсязі відповідають умовам кредитного договору. Вимоги позивача грунтуються на кредитному договорі, умови якого не відповідають вимогам законодавства. Кредитний договір укладений під впливом обману з боку банку. Просили в позові відмовити.

Відповідачем ОСОБА_3 пред»явлено зустрічний позов до банку про визнання недійсним кредитного договору №07-559- КФ-07 від 06 вересня 2007 року з мотиву порушення прав споживача, подання недостовірної інформації про умови кредитування, укладення договору під впливом обману.

Представник Банку зустрічний позов не визнав. Пояснив, що підстав для визнання договору недійсним немає. Позичальнику було достовірно відомо про умови кредитування. Договір позичальником виконувався. По ньому сплачувалися відповідні платежі. Просив також застосувати позовну давність. З наведених підстав просив відмовити в зустрічному позові.

Вислухавши представника позивача , відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, висновок експертизи суд прийшов до висновку про те, що в позові про стягнення грошових коштів слід відмовити, а зустрічний позов задовільнити виходячи з наступних мотивів.

Суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання кредитного договору недійсним в зв»язку з порушенням прав ОСОБА_3 як споживача. В зв»язку з визнанням кредитного договору недійсним відсутні підстави для стягнення грошових коштів за невиконання умов вказаного кредитного договору.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 215 того ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу ), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Згідно п. 20 вказаної Постанови правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» у ньому встановлені загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг. Його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні.

Так, ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За положеннями ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Крім того, як роз'яснено у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011 положення п. п. 22, 23 ст.1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Суд прийшов до висновку про недійсність договору про надання споживчого кредиту, оскільки він не відповідає вимогам ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, відповідачем за зустрічним позовом (банком) не доведено належними та допустимими доказами надання позичальнику як споживачу фінансових послуг банку повної інформації про кредитні умови, а саме: орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом і вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних із одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; що передбачено Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Розрахунок платежів споживача проведений поверхово, оскільки у ньому зазначено тільки два показники: дату платежу та суму, що підлягає сплаті; й не зрозуміло для споживача, оскільки не зазначено із чого складаються вказані суми та на момент укладення договору взагалі відсутня інформація щодо кінцевих сум.

Всупереч п 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженихостановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банком не надано споживачу графіка платежів із зазначенням сум погашення основного боргу, відсотків за користування кредитом та інших супутніх послуг чи фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом, і такий графік між сторонами не підписувався.

Реальна відсоткова ставка не відповідає тій, що зазначена в кредитному договорі.

Судом встановлено невідповідність процентної ставки, вказаної у договорі, реально сплачуваній. Зазначена у договорі сума кредиту не відповідає його умовам і вартості кредиту. Орієнтована сукупна вартість кредиту становить значно більшу суму. Проте така сума в договорі відсутня, як і будь-які посилання на неї.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що підприємницька практика спонукала споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману.

В справі проведено судово-економічну експертизу. Складено висновок експерта №2317 від 08 вересня 2017 року, судовий експерт ОСОБА_6, Київська незалежна судово-експертна установа.

Вказаним висновком повністю стверджені доводи зустрічного позову щодо невідповідності умов укладеного кредитного договору №07-559- КФ-07 від 06 вересня 2007 року, вимогам законодавства, банківських норм та інструкцій.

Зокрема, сторінці 12 висновку експерта зазначається:

Таким чином, в межах наявних матеріалів, оформлення Банком інформації про умови кредитування до укладення кредитного договору №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р., не узгоджується з пп.2.1., 2.2 Постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007р. та п.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно п.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в умовах договору про надання споживчого кредиту має бути орієнтовна інформація щодо всіх майбутніх платежів.

Відповідно до п.4.5. кредитного договору №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. («4.5. Сплата Позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до Графіку погашення заборгованості по кредиту (Додаток Ne 1), який є невідємною частиною даного Договору.»). Додаток №1 повинен містити графік погашення заборгованості по кредиту.

В наданих на дослідження матеріалах відсутній графік платежів за кредитним договором №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. у розрізі платежів по кредиту, відсотків за користування кредитом, платежів за супутні послуги та інших фінансових зобов'язань Позичальника за кожним платіжним періодом, що не узгоджується з п.3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»(затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.).

Наявний в матеріалах справи Додаток №1 «Перелік супутніх послуг, що надаються Банком та третіми особами для оформлення кредиту, та визначення їх вартості»від 06.09.2007р. до кредитного договору №07-559-КФ-2007 від 06.09.2007р. (Т.1 а.с.8-9), відображає перелік можливих витрат Позичальника при оформленні кредиту без відображення розмірів платежів за супутні послуги, пов'язані з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням.

В межах наявних матеріалів, кредитний договір №07-559-КФ-2007 від 06.09.2007р. (в т.ч. додаток до нього) не містить інформації щодо сукупної вартості кредиту із визначенням її в процентному значенні та в грошовому виразі, у вигляді - реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), що передбачено п.3.3. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»,затверджених Постановою Правління НБУ №468 від 10.05.2007р.

Таким чином, згідно наявних матеріалів, оформлення Банком інформації про умови кредитування (в т.ч. перед укладенням кредитного договору) та сукупну вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), під час укладення кредитного договору №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»(затверджених Постановою Правління НБУ №«168 від 10.05.2007р.) та ЗУ «Про захист прав споживачів».

На стор.14-15 зазначається:

За даними п.1.1. кредитного договору №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. (Т.1 а.с.4- 7) процентна ставка за користування кредитними коштами становить 11,95% річних. В межах наявних матеріалів, реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. не визначені.

За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, виходячи з наданих документів та керуючись умовами, викладеними на момент укладення договору №07- 559-КФ-07 від 06.09.2007р., встановлено (докладно див. дослідну частину та Додаток 1 експертизи):

-реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №07-559- КФ-07 від 06.09.2007р. складає 13,43% та є вищою від визначеної умовами договору процентної ставки за користування кредитом;

-абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання кредитного договору №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. складає 32007,65 дол. СІІІА.

За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, при виконанні розрахунку в національній валюті, з урахуванням курсу НБУ по відношенню гривні до долара США, за період з 06.09.2007р. по 01.11.2016р., з застосуванням в наступних періодах офіційного курсу долара США станом на 01.11.2016р., встановлено (докладно див. дослідну частину та Додаток 2 експертизи):

-реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №07-559- КФ-07 від 06.09.2007р. складає 29,92%;

-абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору №7-559-КФ-07 від 06.09.2007р. складає 452146,82 грн.

В межах наявних матеріалів, оформлення Банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), під час укладення кредитного договору №07-559-КФ-2007 від 06.09.2007р. виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) та ЗУ «Про захист прав споживачів» (докладно див. дослідну частину експертизи).

Згідно висновків експерта.

За даними п.1.1. кредитного договору №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. (Т. 1 а.с.4-7) процентна ставка за користування кредитними коштами становить 11,95% річних. В межах наявних матеріалів, реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. не визначені.

За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, виходячи з наданих документів та керуючись умовами, викладеними на момент укладення договору №07- 559-КФ-07 від 06.09.2007р., встановлено (докладно див. дослідну частину та Додаток 1 експертизи):

-реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №07-559- КФ-07 від 06.09.2007р. складає 13,43% та є вищою від визначеної умовами договору процентної ставки за користування кредитом;

-абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання кредитною договору №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. складає 32007,65 дол. США.

В межах наявних матеріалів, оформлення Банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), під час укладення кредитного договору №07-559-КФ-07 від 06.09.2007р. виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) та ЗУ «Про захист прав споживачів» (докладно див. дослідну частину експертизи).

Висновок експерта є обґрунтованим та мотивованим, повністю узгоджується з письмовими доказами. Будь-яких підстав для його критичної оцінки, відхилення згідно ст.110 ЦПК України немає.

Заперечення відповідача за зустрічним позовом щодо неправильності експертного висновку суд не приймає, так як ці заперечення будь-якими доказами не стверджуються. Висновок експертизи ці заперечення не спростовують.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача за зустрічним позовом про сплив позовної давності, перебіг якого, на його думку, починається з дня укладення договору. Така позиція Банку суперечить ч.1 ст.261 ЦК України, згідно якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_3 та її представника про те, що вона дізнався про порушення свого , тобто - укладення кредитного договору під впливом обману з боку Банку в липні 2016 року, коли ознайомилася в суді з матеріалами цивільної справи за позовом Банку про стягнення з неї грошових коштів Зустрічний позовну заяву про захист прав споживача, про визнання недійсним кредитного договору у справі подано в межах строку позовної давності.

Судові витрати в справі мають бути віднесені на ПАТ «Універсал Банк».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11,18,19, 21, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 13-16, 203, 207, 208, 215, 216, 230, 236, 548, 639, 1055 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовільнити. Визнати недійсним кредитний договір №07-559- КФ-07 від 06 вересня 2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступник ПАТ «Банк Універсальний») (Банк) та ОСОБА_3 (Позичальником) .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Рівненської області через Здолбунівський районний суд.

суддя