Справа № 161/8952/17
Провадження № 2/161/32/18
У Х В А Л А

03 травня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царюк Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/8952/17 за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Ківерцівської центральної районної лікарні про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з вказаною заявою. Просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_5, ОСОБА_7 та КЗ «Ківерцівське районне територіальне медичне обєднання», в тому числі на:

-ј частку спільної приватної власності на житловий будинок (реєстраційний номер майна 3912300) загальною площею 156,2 кв. м., що розташований за адресою: вулиця Незалежності, будинок 7, місто Ківерці та загальною вартістю, яка становить 303 322,00 гривень;

-1/1 частку у статутному капіталі ППВФ «КМЗ» ();

-Магазин, обєкт житлової нерухомості загальною площею 148,5 кв. м., розташований за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Карла Маркса (вулиця Інженерна), будинок 16 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 6);

-Ѕ частки житлового будинку 734 (реєстраційний номер 8772656) загальною площею 91,4 кв.м., що розташований по вулиці ОСОБА_8 у селі Тюдів, Косівського району, Івано-Франківської області, загальна вартість якого становить 34 088,00 гривень, що належить ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності з підстав, викладених в заяві.

Заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Судом при розгляді заяви встановлено, що заявником взагалі не надано доказів, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання відповідачами рішення суду, як про це вказує заявник у своїй заяві.

Оскільки, як на єдину підставу для забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на той факт, що в межах відкритого виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_5 3 953,24 гривень накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 в межах вказаної суми боргу (а.с. 113).

При цьому, суду взагалі не доведено, яким чином примусове стягнення з ОСОБА_5 3 953,24 гривень в межах виконавчого провадження істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду (у випадку задоволення позову) про солідарне стягнення з відповідачів 1 567 626,18 гривень та 1 518,96 доларів США.

Також із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що в ній взагалі не обґрунтовано необхідність забезпечення позову накладенням арешту на майно, належне ОСОБА_6 та КЗ «Ківерцівське районне територіальне медичне обєднання».

Крім того, до заяви про забезпечення позову взагалі не надано доказів щодо наявності в КЗ «Ківерцівське районне територіальне медичне обєднання» будь-якого майна. Внаслідок чого, суд позбавлений можливості дійти висновку щодо необхідності накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно КЗ «Ківерцівське районне територіальне медичне обєднання», виходячи з засад розумності та співмірності заходів забезпечення позову заявленим вимогам.

Також суд приймає до уваги, що накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно КЗ «Ківерцівське районне територіальне медичне обєднання» може мати наслідком порушення прав невизначеного кола осіб, які користуються медичними послугами вказаного відповідача, перебувають з ним в трудових відносинах тощо.

Також із змісту заяви вбачається, що заявником хоч і зазначено захід забезпечення позову, який він просить застосувати накладення арешту на майно, однак взагалі не обґрунтовано саме його необхідність.

Також судом достовірно встановлено, що жодних інших доказів щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду заявником не зазначено та не надано. Оскільки такі відомості зазначені лише відносно відповідача ОСОБА_5 Однак, судом вони не приймаються до уваги з підстав, вже викладених в ухвалі.

Таким чином, твердження заявника щодо наявності підстав для забезпечення позову є лише його особистими твердженням, яке носить характер припущення, однак, не підтверджується жодними доказами. А тому взагалі незрозуміло, у звязку з якими причинами необхідно забезпечити позов.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Ковтуненко

Ухвала в повному обємі складена

10 травня 2018 року.