Справа № 758/8492/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Горбані О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 19 червня 2009 р. шлюбу, в якому сторони мають одну малолітню дитину: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через несумісність, суперечливість характерів, різні погляди на сімейне життя, втрати порозуміння між подружжям, внаслідок чого виникали в подружжя суперечки, шлюбні відносини між ними припинилися з січня 2017 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Просила також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 26.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини, яка проживає разом з позивачем та утримання якої відповідач не здійснює. Разом з тим, матеріальний стан позивача не дозволяє у повному обсязі забезпечити дитину усім необхідним для її належного та гармонійного розвитку. Відповідач на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має, має задовільний стан здоров"я, працездатний, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини.

На підставі протоколу повторно автоматичного розподілу вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Ларіонової Н.М.

До початку судового засіданні позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутністю та розірвати шлюб. На позовних вимогах наполягає, вказавши в заяві, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2017 р., дитина мешкає з нею, спору про майно подружжя не має, проти надання судом строку для примирення позивачка категорично заперечує. Позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала, та просила задовольнити позов.

Відповідачем до початку судового засідання надана заяву, в якій просив вищевказану справу розглянути за його відсутності, з позовними вимогами позивача про стягнення аліментів та розірвання шлюбу згодний у повному обсязі, позовні вимоги визнає, вказавши про припинення шлюбних відносин з січня 2017 р., підтвердив відсутність спорів про майно подружжя та місце проживання дитини, проти надання строку для примирення категорично заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України (2017 р.) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормамиСімейного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 червня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім*ї, актовий запис № 1169, що підтверджено оригіналом свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3від 19.06.2009р.

Від подружніх відносин сторони мають одну малолітню дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2017р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного.

На час розгляду справи малолітня дитина мешкає з позивачем, проти чого не заперечує відповідач.

Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, обидва подружжя просять розірвати шлюб та про надання строку на примирення суду не заявили.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовійсумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, є людиною працездатного віку, здоровий, мешкає окремо від позивача та дочки, інших утриманців не має, документів про розмір свого офіційного щомісячного доходу не надав.

Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2018 року -1 860гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Так, в данному випадку, 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить з 01.01.2018 року 930,0 грн.

Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов'язки до дитини, в т.ч. і обов'язку її утримання.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров'я, а також бере до уваги, що рівний обов'язок по утриманню дитини має нести і позивач у справі.

З огляду на те, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, приймаючи до уваги те, що відповідач позов визнав, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визнання позову відповідачем в цій частині не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв'язку з чим приходить суд до висновку, що позовпідлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 11.09.2017 року, і до повноліття дитини.

Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Також з відповідачазгідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640,0 грн. за вимоги про стягнення аліментів, від оплати яких позивач звільенний на підставі Закону України «Про судовий збір» (за ставкою судового збору на час звернення позивача до суду).

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 19.06.2009року № 1169, складеномуЦентральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім*ї.

На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. ст. ст. 3, 24, ч. 3 ст. 105, 112, 115, 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись п.1, 9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 206, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 353, 354, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянином України (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянкою України (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ІПННОМЕР_2), зареєстрований 19 червня 2009р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім*ї, актовий запис № 1169, що мають одну малолітню дитину.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 640,0 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Після набрання рішенням законної сили направити його копію до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 04.11.2006 р. № 543, складеному Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова