Провадження № 2/522/589/18
10 травня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Шевчик В.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20.09.2030 року, починаючи з 05 липня 2017 року.
Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю Погрібного С.О.
Ухвалою суду від 06.07.2017 року провадження у справі було відкрито.
Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю Домусчі Л.В., у звязку з Указом Президента України №417/2017 від 14.12.2017 року про призначення судді Погрібного С.О. на посаду судді Верховного суду у Касаційний цивільний суд.
Ухвалою суду від 22.12.2017 року справу прийнято до свого провадження.
У судове засідання позивачка не зявилася, причини неявки суду не повідомила.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи сповіщався належним чином, заяв про неможливість прийняття участі в справі не надав.
Відповідно до відповіді на запит суду щодо реєстрації місця проживання відповідача, Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області була надіслана інформація, згідно якої станом на 04.04.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до чинного законодавства, судові повістки надсилаються сторонам по справі - фізичним особам, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Отже на всі судові засідання відповідачу надсилалися судові повістки на зареєстровану адресу його проживання.
Відповідач ОСОБА_2 неодноразово викликався до суду для участі у судових засіданнях та представлення своєї думки щодо заявленого позивачкою позову про стягнення аліментів на сина, до суду не зявився, клопотань чи заяв по суті спору до суду не надав, причини неявки не повідомив.
Поштова кореспонденція (судові повістки про виклик до суду) направлялися відповідачці за зазначеною адресою, проте була повернута до суду з відміткою пошти «за закінченням строків зберігання».
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження по справі від 06.07.2017 року, ухвала суду про прийняття до розгляду справи та призначення у підготовче судове засідання від 22.12.2017 року та ухвалу суду про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті від 12.02.2018 року розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тобто ухвали суду є доступними для ознайомлення.
Сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у звязку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки.
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч.1 ст.280 ЦПК України).
З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, заперечень проти позовної заяви не надав, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають спільну дитину, неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після припинення фактичних шлюбних стосунків між сторонами по справі, син залишився проживати з позивачкою ОСОБА_1
11.03.2016 року ОСОБА_1 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке знаходиться в матеріалах справи
Після укладення зазначено шлюбу у позивачки з відповідачем відносини погіршилися, у звязку з чим ОСОБА_2 перестав сплачувати аліменти на дитину.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не звільняє від обов'язків відносно дитини.
У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.2 т.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням викладеного суд вважає можливим позов ОСОБА_1 - задовольнити, з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 05.07.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30.09.2030 року.
Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 05.07.2017 року.
Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, ч.4 ст.223, 241, ч.2 ст.247, 258, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України; ст.ст.180-184, 190, 191 СК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт громадянина України серії НК №536586, виданий 18.08.1998 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області) на користь ОСОБА_1 (індент. код НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 05.07.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30.09.2030 року.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт громадянина України серії НК №536586, виданий 18.08.1998 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області) на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривня 80 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складений 14.05.2018 року.
Суддя: Домусчі Л.В.