РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Шаповал Є.Б.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про знесення самочинно збудованої споруди, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2017 року представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просить зобов'язати відповідачів знести за власний рахунок самочинно збудований об'єкт за адресою: АДРЕСА_1. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Позивач є власником квартири АДРЕСА_2 Вказана квартира знаходиться на цокольному поверсі та має окремий вихід на вулицю. В квітні 2016 року біля входу квартири позивача було розпочате будівництво, а саме: виритий фундамент під опорні стовпи та закладені самі опори другого поверху. В тіні будинку, яка має тріщини від фундаменту до даху, були зроблені отвори, в які закладені балки. Внаслідок дій забудовника збільшились тріщини в цегляній кладці над дверима до квартири позивача. Пізніше з'ясувалось , що незаконне будівництво розпочато власником квартири №3 даного будинку ОСОБА_6, яка була власником вказаної квартири, та в якій вона не проживає. Після розмови з довіреною особою забудовника на предмет законності будівельних робіт, будівельні роботи були призупинені на деякий час, але згодом були поновлені. Зведені металеві конструкції були армовані, а на даний час вже забудовані, надати відповідні документи на проведення будівельних робіт забудовник відмовився, і тому у позивача виникли сумніви щодо законності будівельних робіт. Для з'ясування законності даного будівництва, 28.10.2016 року позивач звернувся до ІДАБК ДТК ХМР зі скаргою на дії ОСОБА_6 пов'язані з незаконним самочинним будівництвом біля квартири позивача. 04.11.2016 року ІДАБК ДТК ХМР надала відповідь, в якій повідомила, що відповідно до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів - відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного характеру та декларативного характеру, які б надавали право на виконання підготовчих робіт та будівельних робіт біля будинку АДРЕСА_1. Також вказане звернення було направлено для розгляду та проведення відповідних заходів державного архітектурно-будівельного контролю. 24.11.2016 року на адресу позивача надійшов лист від ІДАБК ДТК ХМР, в якому зазначено, що інформація про надання дозвільних документів на будівництво по об'єкту за вказаною адресою в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та інше - відсутня, також за фактом самовільного будівництва власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 надано припис та складено адміністративний протокол по ст. 152 КУпАП. Станом на квітень 2017 року ОСОБА_7 вказаний припис не виконала та порушення не усунула, та продовжує здійснювати роботи з улаштування балкону з внутрішньої сторони буд. АДРЕСА_1 без дозвільної документації. Станом на квітень 2017 року відповідач ОСОБА_7 не виконала припис та не усунула відповідні порушення та продовжує роботи з улаштування балкону з внутрішньої сторони житлового будинку АДРЕСА_1 без дозвільної документації. На даний час дозвільні документи на проведення будівництва відсутні, також Інспекцією було направлено лист до Київського ВП ГУ НП в Харківській області

з проханням розглянути дане питання та внести відомості до ЄРДР. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5, яка подарувала вказану квартиру ОСОБА_4, тобто власником вказаної квартири є ОСОБА_4 Враховуючи, що вказана прибудова порушує права позивача, оскільки останній обмежений у вільному доступі до квартири, а також до неї не потрапляє денне світло, та збільшились тріщини в цегляній кладці над дверима, також у стіні утворились тріщини, які ідуть від фундаменту до даху. Також вказана прибудова збудована без відповідних дозвільних документів, та припис ІДАБК відповідачем виконано не було, тому позивач звернувся до суду за захистом свого права.

15.11.2017 року до суду було надано пояснення ІДАБК ДТК ХМР, в яких представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, та вказав, що відповідачем здійснюється будівництво прибудови до житлового будинку по вул. Алчевських, 21, без проекту будівництва та без дозвільних документів на право виконання будівельних робіт, що свідчить про самочинне будівництво відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із поганим самопочуттям, проте доказів вказаному твердженню надано не було, тому вказану заяву суд розцінює як затягування судового розгляду, оскільки відповідач має представника ОСОБА_8, який також в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується його підписом в явочному аркуші.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання також не з'явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, хоча була ознайомлена з матеріалами справи 05.04.2018 року.

Відзивів на позовну заяву до суду відповідачами надано не було.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Ухвалою суду від 05.02.2018 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 було залучено в якості співвідповідача ОСОБА_4

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.03.2018 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 було замінено первісного відповідача ОСОБА_6 на належного відповідача ОСОБА_5

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідачем ОСОБА_4 було заявлено клопотання про витребування від ХМБТІ матеріалів інвентаризаційної справи щодо квартири позивача, та встановити яким чином, та на підставі яких документів проводилась зміна нумерація вказаної квартири, та витребувати від Департаменту державної реєстрації ХМР документи щодо державної реєстрації на квартиру позивача, але судом в судовому засіданні було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки в матеріалах справи міститься Довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається що позивач є дійсно власником квартири АДРЕСА_2, та копія правовстановлюючого документу на квартиру №2, а дані на підставі чого була змінена нумерація його квартири не відносяться до предмету вказаного позову.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Вказана квартира знаходиться в цокольному поверсі та має окремий вихід на вулицю.

Відповідач ОСОБА_4 з 16.08.2017 року є власником квартири АДРЕСА_1. До цього власником даної квартири була відповідач ОСОБА_7

Позивач в своєму позові як на підставу своїх вимог зазначає, що відповідач зробила прибудову до житлового будинку №21 та своєї квартири без дозвільних на те документів.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: також припинення дії, яка порушує право(п.3); відновлення становища, яке існувало до порушення (п.4).

Так, у гл. 29 ЦК передбачені цивільно-правові способи захисту права власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У ч. 2 ст. 383 ЦК встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст. 152 ЖК переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад повинні надавати відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

З матеріалів справи вбачається, що до житлового будинку №21, біля входу до квартири позивача відповідачами було збудовано самочинний об'єкт, що також підтверджується наданими до суду фотокартками.

Частина 2 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Відповідно до ч. 1 ст.31 цього закону проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує.

В судовому засіданні представником позивача вказано, що вказана добудова порушує права позивача, оскільки останній обмежений у вільному доступі до своєї квартири, та до неї не потрапляє денне світло, зруйнований фасад, пошкоджена знизу стіна приміщення, та збільшились тріщини в цегляній кладці над дверима до квартири позивача.

Департаментом територіального контролю була проведена позапланова перевірка квартири відповідача, доступ до якої був відсутній. Відповідно до листа ІДАБК від 24.11.2016 року, встановлено, що власником квартири №3 було виконано підготовчі роботи з улаштування балкону з внутрішньої сторони домоволодіння, за фактом самовільного будівництва ОСОБА_7 було надано припис та складено протокол по ст. 152 КУпАП, документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчуються прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів в Єдиному реєстрі документів-відсутні.

08.11.2016 року та 18.03.2017 року ІДАБК було складено акти № 605-А та №335-А, де встановлено, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування, анулювання зазначених документів по об'єкту за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні, та встановлено факт наявності металевих конструкцій змонтованих до рівня перекриття першого поверху житлового будинку з опиранням на поверхню грунту. Суб'єкт містобудування, що має відношення до даного об'єкта з відповідними підтверджуючими документами відсутній, встановити суб'єкта містобудування, що має відношення до даного об'єкта видалося за можливе. Вказані документи до суду надані також не були.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно із частиною другою цієї статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому за положеннями частини четвертої цієї статті якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Одночасно за положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану

Крім того, відповідно до положень статті 38 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 цього Кодексу).

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суд, встановивши, що самочинна забудова здійснена на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети цій особі, повинні з'ясувати: чи заперечує власник земельної ділянки проти визнання права власності на таку забудову за особою, що її здійснила; чи не порушує така забудова права на земельну ділянку інших осіб а в раді зведення забудови на наданій земельній ділянці - чи не здійснено таку забудову з відхиленням від проекту або будівельних норм і правил, чиї права порушено такою забудовою, чи можливо здійснити перебудову з метою поновлення порушених прав з дотриманням будівельних норм і правил або положень проекту; чи не відмовляється особа від такої перебудови.

Знесення самочинного об'єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об'єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Саме таку правову позицію щодо застосування положень статті 376 ЦК України висловив Верховний Суд України у справі № 6-180цс14.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем під час судового розгляду було доведено порушення його прав, які підлягають судовому захисту,

а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вказаний самочинно збудований об'єкт було побудовано .на земельній ділянці, яка не належить відповідачам, без відповідних дозволів і без виготовлення проекту, припис про усуненням порушень відповідачем ОСОБА_7 виконано не було, та вказана прибудова порушує права позивача, оскільки він є власником квартири №2-А у вказаному будинку, а наявність даної прибудови обмежує останнього у вільному доступі до його квартири, та в квартиру не потрапляє денне світло, та збільшились тріщини, які йдуть від фундаменту до даху, та цегляній кладці над дверима позивача.

Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про знесення самочинно збудованої споруди - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за власний рахунок знести самочинно збудований об'єкт до квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп., тобто по 320 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач - ОСОБА_3, місцеперебування: АДРЕСА_7, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_4, місцеперебування: АДРЕСА_8, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2.

Відповідач - ОСОБА_5, місцеперебування: АДРЕСА_8, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3.

Третя особа - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, площа Конституції, 7, .

Повний текст рішення складено 05 травня 2018 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ