Справа № 184/2182/17
Номер провадження 2/184/129/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням»,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в судовому засіданні свої вимоги, висловлені в позові, підтримав та просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 5 у житловому будинку № 85 по вул. Центральній в м. Покров Дніпропетровської області.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги представника позивача не визнав та надав відзив за позов позивача, в якому просить відмовити в задоволенні його позовних вимог за їх необґрунтованістю. Пояснив, що в позовній заяві виконком зазначає, що він фактично відсутній за місцем реєстрації понад 6 місяців без поважних причин, тому згідно зі ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР втрачає право користування приміщенням - квартирою №5 в будинку №85 по вул. Центральній (вул. Калініна) в м. Покров Дніпропетровської області. Дані твердження вважає недостовірними та непідтвердженими належними доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу УРСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умови і характером роботи або у зв'язку з навчанням, у тому числі за кордоном - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Спираючись на вищевказану норму права, він у період з 01.09.2011 року по 28.02.2017 року проходив навчання у Національному Юридичному Університеті імені ОСОБА_3 за адресою: вул. Пушкінська, буд.77 в м. Харків на денній формі навчання, що підтверджується копією диплому бакалавра, копією диплома магістра. Тому на вищевказаний період мав право бути відсутнім за місцем проживання на весь період навчання. Стосовно періоду з 01.03.2017 року по 29.01.2018 року він фактично проживає за адресою реєстрації, а саме: вул. Центральна (вул. Калініна) АДРЕСА_1 в м. Покров Дніпропетровської області та періодично від'їжджає з місця проживання у пошуках роботи на строк не більше шести місяців. Твердження Виконавчого комітету Покровської міської ради стосовно нього вважає необґрунтованим на підставі неможливості фіксувати його відсутність за адресою реєстрації безперервно впродовж шести місяців. Згідно з доданим до позовної заяви ОСОБА_4 про перевірку паспортного обліку АДРЕСА_2 від 28.11.2017 року, яким позивач підтверджує факт його відсутності за адресою реєстрації, на момент перевірки встановлено, що зі слів сусідів з квартири №2 та квартири № 20 встановлено, що в квартирі №5 з 2011 року ніхто не проживає, сусіди нікого не бачили за даною адресою. Просить визнати вищезазначений акт недостовірним доказом, оскільки інформацію зі слів тільки одного мешканця квартири № 20, який нікого не бачив, не можна вважати достовірною. В наведеному акті повністю відсутні прізвища, імена, по-батькові та підписи сусідів з квартири АДРЕСА_3 (вул. Калініна), що ставить під сумнів достовірність викладеної в акті інформації. Слід зазначити, що квартира №20 розташована на п'ятому поверсі, у той час, як квартира, в якій він проживає, розташована на другому поверсі в тамбурі, що виключає можливість безперервного спостереження за його фактичним проживанням за адресою реєстрації.

Твердження позивача про те, що він не займається утриманням квартири за адресою: вул. Центральна (вул. Калініна), буд.85 кв.5, не відповідає дійсності та спростовується відповідними довідками комунальних підприємств міста: - довідка про відсутність заборгованості по утриманню будинку і прибудинкової території станом на 01.08. 2017 року; - довідка про виплату заборгованості за послуги по вивозу та утилізації побутових відходів. Стосовно заборгованості ОКП «Орджонікідзетеплоенерго» - це теж не відповідає дійсності. Довідкою начальника ЖЕУ-2 ОСОБА_5 підтверджується те, що в опалювальний сезон 2005-2006 років за адресою: АДРЕСА_4 розмерзлися батареї, котрі були зняті, нові прилади опалення не встановлені станом на дату надання довідки. Його сім'я користувалася електрообігрівачами.

На той час квартиронаймачем був його батько - ОСОБА_6, а йому було 11 років і він не ніс відповідальність за вищевказане жиле приміщення. Начальник ЖЕУ-2 мав повідомити ОКП «Орджонікідзетеплоенерго» про факт відключення квартири від системи теплопостачання. Тому вважає, що ОКП «Орджонікідзетеплоенерго» проводило нарахування заборгованості за ненадані послуги неправомірно.

Позивач всупереч вказаним вимогам закону не зясував причину його відсутності і не бере до уваги той факт, що протягом з 01.09.2011 року по 28.02.2017 року він був студентом Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого в м. Харків денної форми навчання. Тільки влітку та взимку під час канікул він приїжджав до м. Покров і користувався спірною квартирою.

За таких обставин вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_2 її онук. Він приїжджає до м. Покров кожні два тижні, ночує у себе в квартирі, їсти, купатися ходить до неї, світлом користується у неї. Приїжджає, як правило, на два дні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він мешкає в квартирі АДРЕСА_5. Він механік по ліфту. Його диспетчерська знаходиться на першому поверсі. Квартира ОСОБА_2 знаходиться на другому поверсі, квартира №5. Він бачить ОСОБА_2 в цьому будинку один раз в місяць. ОСОБА_2 буває в своїй квартирі періодично, 2-3 рази на місяць. Кожного дня він ОСОБА_2 не бачить.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона мешкає в квартирі №6. Мешкає в одному підїзному тамбурі з ОСОБА_2 Вона часто бачить ОСОБА_2, який буває в квартирі АДРЕСА_6. Він часто буває в гостях. Де ОСОБА_2 працює, вона не знає, начебто юристом. В квартирі ОСОБА_2 немає води, світла. Вона його бачить один раз в місяць. ОСОБА_2 буває в своїй квартирі 2-3 рази на місяць. Він доглядає за квартирою. У неї є ключі від його квартири. Квартира ОСОБА_2 придатна для житла, хоча в ній немає газу, води, світла.

Суд, вислухавши сторони, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що квартира № 5 у житловому будинку № 85 по вул. Центральній в м. Покров Дніпропетровської області відноситься до комунальної власності та належить виконавчому комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області. У вказаній квартирі з 18 липня 2011 року зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності… Право приватної власності є непорушним».

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5 роз'яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP; ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою».

ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації» (ВСУ від 16.11.2016 року № 6-709цс16).

Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності з вказаним законом є підставою для подальшого зняття відповідача з реєстрації в нашій квартирі.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

На підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради народних депутатів №16 від 20.01.1995 pоку (а.с.5), ОСОБА_6 видано ордер №3 від 24 лютого 1995 року на право зайняття 1 кімнати загальною жилою площею 18,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_7.

Відповідно до довідки №11017 (виписка з домової книги про склад сімї і прописки) ЖЕО м. Покров від 24.11.2017 року та по квартирної карточки (а.с.6-7) на теперішній час в квартирі АДРЕСА_8 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач по справі.

Відповідно до акту «Про перевірку паспортного обліку» від 28.11.2017 року (а.с.8) зі слів сусідів квартири № 2 та квартири № 20 встановлено, що в квартирі АДРЕСА_9 з 2011 року ніхто не проживає, сусіди нікого не бачили.

Згідно виписки з особового рахунку №14209 (а.с.10) за період з 03.2016 року по 12.2017 року оплату за проживання відповідач не здійснював.

Відповідно до акту «Про перевірку паспортного обліку» від 07.04.2018 року зі слів сусідів квартири АДРЕСА_10 ОСОБА_10, квартири АДРЕСА_11 ОСОБА_4, квартири АДРЕСА_12 ОСОБА_11 встановлено, що в квартирі АДРЕСА_9 близько останніх 10 років ніхто не проживає.

Відповідно до акту «Про перевірку паспортного обліку» від 12.04.2018 року зі слів сусідів квартири АДРЕСА_13 ОСОБА_12, квартири АДРЕСА_14 ОСОБА_13 встановлено, що в квартирі АДРЕСА_9 близько останніх 7 років ніхто не проживає, ОСОБА_2 мешкає в м. Харків.

Вказані акти є належними та допустимими доказами по справі, підстав для спростування відомостей, які в них відображені у суду не має, так само як це і не доведено відповідачем по справі.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців.

Ст. 72 Житлового кодексу України дозволяє визнати особу, яка відсутня понад 6 місяців такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований у квартирі, але фактично не користуються нею понад 6 місяців, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Центральна, 85/5 м. Покров Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 177 Житлового кодексу України, громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність житлових приміщень, обережно ставитись до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержуватись правил утримання жилого будинку і при домової території, правил пожежної безпеки.

На теперішній час ОСОБА_2, не зважаючи на те, що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується актами про перевірку паспортного обліку від 28.11.2017 року, від 07.04.2018 року та від 12.04.2018 року.

Утриманням вказаної квартири відповідач теж не займається, що підтверджується відповідними довідками комунальних підприємств міста про наявну заборгованість з комунальних платежів.

Оскільки ОСОБА_2 відсутній за місцем реєстрації понад 6 місяців без поважної причини, згідно ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, втратив право користування приміщенням - квартирою №5 в будинку №85 по вулиці Центральній в м. Покров Дніпропетровської області.

Суд вважає вказані вимоги позивача обґрунтованими і доведеними, оскільки вони відповідають вищевказаним вимогам Цивільного та Житлового законодавства України, не дивлячись на заперечення відповідача ОСОБА_2, а тому підлягають задоволенню.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, викладених ним в судовому засіданні та у відзиві на позов позивача щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є безпідставними та недоведеними і спростовуються стабільними поясненнями представника позивача, наданими ним належними та допустимими доказами, вищевказаними нормами закону, матеріалами справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву позивача стверджує про те, що він у період з 01.09.2011 року по 28.02.2017 року проходив навчання у Національному Юридичному Університеті імені ОСОБА_3 в м. Харків на денній формі навчання. З доводами відповідача в цій частині суд погоджується, оскільки вони підтверджується копією диплому бакалавра, копією диплома магістра.

З доводами відповідача в тій частині, що в період з 01.03.2017 року по 29.01.2018 року він фактично проживає за адресою реєстрації, а саме: вул. Центральна (вул. Калініна) АДРЕСА_1 в м. Покров Дніпропетровської області суд погодитися не може, оскільки відповідач у вказаний період у даній квартирі взагалі не проживав та не користувався будь якими комунальними послугами виходячи з наступного.

По перше, сам відповідач в судовому засіданні зазначив про те, що він постійно проживав та проживає в м. Харків разом зі своєю матірю як на час навчання, так і по закінченню терміну навчання по сьогоднішній день.

По друге, з доводів відповідача вбачається те, що він лише здійснює догляд за квартирою, але фактично в ній не проживає.

По третє, в квартирі, де зареєстрований відповідач, відключене водопостачання, енергопостачання, теплопостачання, що унеможливлює фактичне проживання у квартирі та користування нею.

Суд вважає, що визнання відповідача втратившим права користування вказаним приміщенням ніяким чином не порушить його законні права та інтереси, оскільки відповідач фактично постійно проживає за іншою адресою у м. Харків, разом з тим він має у власності ? частину квартири № 92 в житловому будинку № 38 по вул. Чайкіній в м. Покров, що підтверджується наданим ним витягом про реєстрацію права власності від 21.05.2009 року.

Суд дає критичну оцінку свідкам, допитаним в судовому засіданні в частині саме користування відповідачем спірною квартирою виходячи з наступного. Свідок ОСОБА_7 є заінтересованою особою по справі, оскільки відповідач є її онуком, а тому її твердження про те, що онук приїжджає до м. Покров кожні два тижні, ночує у себе в квартирі, є цілком безпідставними. Свідок ОСОБА_8 зазначив, що він бачить ОСОБА_2 в цьому будинку один раз в місяць, але йому при цьому невідомо, з якою саме метою він приходить до квартири. Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона мешкає в квартирі № 6 поблизу квартири ОСОБА_2, якого часто бачить, як він приходить до своєї квартири для догляду, але в його квартирі немає води, світла, газу.

Таким чином пояснення вказаних свідків не можуть бути належними та допустимими доказами саме щодо факту постійного проживання та користування відповідачем житловим приміщенням, яке належить позивачу по справі.

Відповідач, дізнавшись про звернення позивача до суду з дійсним позовом, за час судового розгляду сплатив незначну суму заборгованості по комунальним платежам, намагаючись тим самим протиправно утримати вказану квартиру.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 5 у житловому будинку № 85 по вул. Центральній в м. Покров Дніпропетровської області.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн..

Керуючись ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №5 у житловому будинку №85 по вулиці Центральній в місті Покров Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1) на користь виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн..

Рішення може бути оскаржене через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_14