АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27 квітня 2018 року м. Чернівці

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області Перепелюк І.Б., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 22 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановила :

Ухвалою Першотвравневого районного суду м.Чернівців від 22 грудня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено.

ОСОБА_1 подав на ухвалу апеляційну скаргу, по якій не може бути відкрито апеляційне провадження і вирішено питання про призначення її до розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 354, ст. 357 ЦПК України.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві,

725/5670/17 Провадження 22-ц/794/555/18 Головуючий у 1 інстанції Стоцька Л.А.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказуючи, що про наявність оскаржуваної ухвали йому стало відомо лише 05 квітня 2018 року.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Згідно ст. 58 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обовязки.

Таким чином, позивач та його представник не були позбавлені права на ознайомлення з матеріалами справи та були зобовязані належним чином цікавитися про хід розгляду справи, в тому числі і про розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в даній справі.

Проте, до 05 квітня 2018 року, тобто більше ніж 4 місяці, апелянт та його представник, який брав участь у судових засіданнях, що підтверджується журналами судових засідань від 01 лютого 2018 року та 08 лютого 2018 року, взагалі не цікавилися про результати розгляду судом заяви про забезпечення позову, що свідчить про неналежне виконання ними їх процесуальних прав та обов'язків.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт не вказав суду інші обставини непереборної сили, як це передбачене п.2 ч.2 ст.358 ЦПК України, на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали.

Європейський Суд з прав людини у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що ця справа стосується відновлення провадження через значний період часу, шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див.,mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_4 проти України" п.27, та "Трух проти України"). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В цій справі Європейський Суд з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення (п. 42).

Європейський Суд з прав людини у своїх справах постійно підкреслює, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду (див. рішення Суду у справах "ОСОБА_5 проти України", "Трегубенко проти України", "Рябих проти Росії"), та у випадках перегляду справ у зв'язку з нововиявленими обставинами (див. рішення у справах "Праведна проти Росії"," Желтяков проти України", п.п. 42-48), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження.

В подальшому у пункті 34 рішення від 10.05.2012р. у справі «Безрукови проти Росії», Європейський Суд відмітив, що хоча продовження строку оскарження і проводиться на розсуд національних судів, останні, на думку Суду, повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності нових тимчасових строків (п. 34, справа «Безрукови проти Росії»).

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи: "Салов проти України", п.93, "Проценко проти України", п.26, "Кравченко проти Росії", п.45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення "помилки, що має фундаментальне значення для судової системи" (рішення у справі "Сутяжник" проти Росії", п.38).

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на те, що він не знав про наявність оскаржуваної ухвали, є безпідставними.

У звязку з наведеним, відповідно до вимог ст.ст. 294, 297 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту 10 днів строку з дня отримання копії ухвали, для представлення суду доказів про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи зазначені вище обставини, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту 10 днів строку з дня вручення копії ухвали подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суддя

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 22 грудня 2017 року залишити без руху.

Надати апелянту строк 10 днів, з дня вручення копії ухвали, для виконання зазначених недоліків.

Роз'яснити апелянту, що у випадку не виправлення зазначених недоліків апеляційної скарги у встановлений в ухвалі строк, відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України ЦПК України, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Суддя: (підпис)

Вірно з оригіналом :