Справа № 344/3101/18
Провадження № 4-с/344/61/18
У Х В А Л А

03 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», зацікавлені особи: головний державний виконавець Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, ОСОБА_2, на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_3 звернулася з вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилалась на те, що на підставі виконавчого листа № 2-2999/10, виданого 29.03.2011 року Івано-Франківським міським судом, головний державний виконавець Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1, відкрив виконавче провадження № 51257416 про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЙеБі Банк» заборгованостві за кредитним договором в розмірі 282,35грн. 19.08.2017 року головним державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки не виявлено майна боржника, на яке можна звернути стягнення.

Державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів, тому представник скаржника просила визнати рішення головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 51257416 від 19.08.2017 року неправомірним, скасувати дану постанову державного виконавця та зобовязати його відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2999/10 виданого 29.03.2011 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 282,35грн.

В судове засідання представник ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» не зявилася, надіслала заяву, в якій скаргу підтримала, просила скаргу задовольнити та розглянути таку за відсутності представника скаржника.

Головний державний виконавець Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду скарги, надіслав на адресу суду копії матеріалів виконавчого провадження.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явився.

Враховуючи положення ст. 450 ЦПК України щодо строку розгляду скарги суд вважає, що скаргу слід розглянути за відсутності державного виконавця, та відповідача по справі, надіславши їм копію ухвали для забезпечення можливості оскарження з моменту отримання, що не позбавить їх права на справедливий розгляд справи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 29.03.2011р. Івано-Франківським міським судом був виданий виконавчий лист №2-2999/2010 року про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» 162,35грн. витрат по оплаті судового збору та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.3), на підставі якого у Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження ВП № 46733022.

Постановою державного виконавця ВДВС Тисменицького РУЮ від 30.06.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, повернуто виконавчий лист № 2-2999 від 29.03.2011 року, оскільки майна яке належить боржнику та підлягає опису й арешту в рахунок погашення боргу не виявлено (а.с.51-52).

24.05.2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_3 звернулась до ВДВС Тисменицького РУЮ в Івано-Франківській області із заявою про примусове виконання рішення суду (а.с.49-50,53).

25.05.2016 року головним державним виконавцем Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження ВП № 51257416 з виконання виконавчого листа № 2-2999/10, виданого 29.03.2011 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» 162,35 витрат по оплаті судового збору та 120грн. витрат на ІТЗ розгляду справи (а.с.45-46,47-48).

19.08.2017 року головним державним виконавцем Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майно на яке можна звернути стягнення у боржника не виявлено (а.с.4-5).

Як вбачається із п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як слідує з норм ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За нормами ст.18 цього ж закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Скаржником зазначено, що державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника.

Частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Державним виконавцем вжито передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень: зроблено запити в реєструючи органи, з проханням повідомити про наявність будь-якого майна, зареєстрованих транспортних засобів, наявності пенсійного забезпечення у боржника, та долучено відповідні відповіді (а.с.34,35,36,37,54,55-56,57-58,59,60); здійснено вихід за місцем проживання боржника, та встановлено, що майно боржника, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, що підтверджується відповідним актом державного виконавця (а.с.61-62).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно вимог 383, 384 ЦПК та зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відтак враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена державним виконавцем відповідно до вимог Закону, правомірно і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 447-451,353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», зацікавлені особи: головний державний виконавець Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, ОСОБА_2, на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя О.А. Татарінова