Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/621/18
У Х В А Л А

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Терентьєва Г.В.

при секретарі Куртась К.В.,

розглянувши 04 травня 2018 року в місті Миколаєві скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 до головного державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 заінтересована особа: ОСОБА_2 на рішення державного виконавця,

в с т а н о в и в :

18 квітня 2018 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Миколаївського районного суду Миколаївської області виданого 21.12.2017 року по справі №480/1255/17 неправомірними.

В обґрунтування скарги заявник вказує, що вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.11.2017 року по справі № 480/1255/17 з ОСОБА_2 на користь держави стягнуто заборгованість за проведення експертиз в сумі 2226,60 грн.

На виконання вищезазначеного рішення Миколаївським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист від 21.12.2017 №480/1255/17.

Миколаївською місцевою прокуратурою №1 27.03.2018 направлено до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - відділ ДВС) заяву про відкриття виконавчого провадження.

Головним державним виконавцем вказаного відділу ОСОБА_1 11.04.2018 прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 ч. 4 ст. 4 Закону.

Рішення державного виконавця мотивовано тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам Закону, оскільки не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника.

Повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11.04.2018 № 2764 суперечить вимогам законодавства, тобто є неправомірним.

Скаржник не погоджується із вищезазначеним рішенням, вважає його незаконним, та таким що направлене не у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», таким що порушує його права, як стягувача.

Заявник в судове засідання не з'явився.

Представник відділу ДВС у судове засідання не з'явився, на адресу суду пояснень не надав.

ОСОБА_2 також в судове засідання не з'явився.

Перевіривши матеріали скарги та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 21.12.2017 року видано виконавчий лист по кримінальній справі №480/125/17 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 2226,60 грн.

Відповідно копії листа, заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 направив для відкриття виконавчого провадження вище вказаний виконавчий лист.

Згідно копії повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання Головним Державним Виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ (виконавчий лист №480/1255/17 виданий 21.12.2017 Миколаївським районним судом Миколаївської області) без прийняття до виконання, оскільки він не відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України Про виконавче провадження, а саме: відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника.

Відповідно ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Ст. 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний:

здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Державний виконавець для виконання свого обов'язку щодо відкриття виконавчого провадження мав можливість отримати дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків із державних баз даних і реєстрів, у тому числі електронних.

В супереч положень Закону та пункту І розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, державним виконавцем не використано всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.12.2017 у справі № 480/1255/17.

Зважаючи на те, що наявних підстав повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання передбачених ЗУ Про виконавче провадження не вбачається, та представник ДВС до суду не з'явився та будь яких пояснень не надав,суд вважає, що скарга заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 підлягає задоволенню.

Згідно ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

На підставі ст. 452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання заяви до судуюридичною особою або фізичною особою - підприємцемсплачується судовий збір в розмірі 881,00 грн.

Керуючись ст. ст. 450-452 ЦПК України, суд, і ст. 4 Закону України Про судовий збір -

У х в а л и в :

Скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 від 11.04.2018 № 2764 про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Миколаївського районного суду Миколаївської області виданого 21.12.2017 № 480/1255/117.

Зобов'язати головного державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа Миколаївського районного суду Миколаївської області виданого 21.12.2017 № 480/1255/117 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь держави в сумі 2 226,60 грн.

Стягнути з органу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції судовий збір в дохід держави в сумі 881,00 грн.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Терентьєв

04.05.2018