АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м. Чернівці

справа № 724/215/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Височанської Н. К., Половінкіної Н. Ю.

секретар Тодоряк Г. Д.

розглянувши за відсутності учасників справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (далі - ПАТ «Банк Кредит Дніпро») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2018 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Єфтеньєв О. Г.),

встановив:

У лютому 2018 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, 14231 євро 74 центи - процентів за період з 05 лютого 2015 року по 05 лютого 23018 року, а також 82 543 грн 86 коп. пені.

У заяві від 07 лютого 2018 року просило також забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,041 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,25 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), житловий будинок з належними до нього будівлями, житловою площею 49,8 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2018 року в задоволенні заяви ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Кредит Дніпро» просить указану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким забезпечити позов ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,041 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,25 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), житловий будинок з належними до нього будівлями, житловою площею 49,8 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Посилається на порушення норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів існування реальної загрози відчуження зазначеного нерухомого майна, вартості майна.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нового судового рішення, яким заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом спору у справі є вимоги майнового характеру, а тому позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує реальний спір з приводу невиконання відповідачем умов кредитного договору та наявності у зв'язку з цим заборгованості.

Відповідач також не погасив борг за попереднім судовим рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тому є підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Відповідно висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є необґрунтованими.

Водночас, зважаючи на обсяг позовних вимог для забезпечення позову достатньо накласти арешт на житловий будинок з належними до нього будівлями, житловою площею 49,8 кв. м та на земельну ділянку площею 0,25 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Як на одну з підстав відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції послався на незазначення заявником вартості майна, на яке він просить накласти арешт.

Проте указане не може бути самостійною підставою для відмови у забезпеченні позову.

На підставі наведеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задовольнити частково.

Ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2018 року скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову задовольнити частково.

У рахунок забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості накласти арешт на належні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, на праві власності: житловий будинок з належними до нього будівлями, житловою площею 49,8 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,25 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 10 травня 2018 року.

Головуючий В.В. Яремко

Судді: Н. К. Височанська

Н. Ю. Половінкіна