У х в а л а

10 квітня 2018 року

м. Київ

справа №362/2182/15-ц

провадження № 61-15668ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 8 лютого 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №K2X6FU00436219 від 16 червня 2007 року, яка станом на 1 квітня 2015 року становить 6 575,02 дол. США, та складається з: 2 950,17 дол. США - заборгованість за кредитом; 1178,49 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 552,49 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1893,87 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, що за курсом 23,45 відповідно до службового розпорядження НБУ від 1 квітня 2015 року складає 154 184, 22 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 8 лютого 2018 року змінено рішення суду першої інстанції в частині підстав відмови у позові, зазначено, що підставами відмови у задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» є пропущення строку позовної давності за основним зобов'язанням. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

2 березня 2018 року (відповідно до відтиску поштового повідомлення) ПАТ КБ «ПриватБанк» направило касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема, частини четвертої статті 559 ЦК України, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 154 184, 22 грн, яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Проте доводів на підтвердження цього посилання в касаційній скарзі не наведено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ КБ«ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 8 лютого 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка її подавала.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Лесько