Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частин будинку в натурі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 21.10.2014 року помер її батько ОСОБА_3 Спадщину після смерті батька ОСОБА_1 прийняла у відповідності до п. 4 ст. 1268 ЦК України., як спадкоємець першої черги за законом, але нотаріус відмовила їй в видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, через відсутність документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/7217/16-ц за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку № 23 по вул. М. Вербицького в м. Біла Церква Київської області, який належав померлому 02.06.2002 року ОСОБА_4 На підставі вищевказаного рішення суду 29.05.2017 року у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було внесено запис згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1 /2 частину спірного будинку. Відповідач по справі - ОСОБА_2 разом зі своєю сімєю проживає у спірному будинку. Відповідач не визнавала прав позивача ОСОБА_1 на спірний будинок і навіть після судового рішення перешкоджає останній реалізувати права власника, зокрема користуватися та розпоряджатися належним їй майном. З технічного паспорта на спірний житловий будинок вбачається, ще сам будинок фактично поділений на дві квартири з окремими входами загальними площами 48,90 кв.м. та 41,30 кв.м., але виділити у натурі належну позивачу частку з нерухомого спільного майна ОСОБА_1 може лише в судовому порядку, тому й вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач просила суд виділити їй в натурі у приватну власність 1 / 2 частину житлового будинку №23 по вул. М.Вербицького в м. Біла Церква, згідно першого варіанту поділу цього житлового будинку запропонованого експертом за Висновком будівельно-технічної експертизи від 28.02.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, погодивши 2-й варіант запропонованого поділу домоволодіння по Висновку експерта від 28.02.2018 року.

Заслухавши пояснення представників, покази свідків, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 13.04.2017 року у справі № 357/7217/16-ц було визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого 21.10.2014 року її батька ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку №23 по вул. М.Вербицького в м. Біла Церква Київської області, який належав померлому 02.06.2002 року ОСОБА_4. Дане рішення набрало законної сили та позивач ОСОБА_1 належно зареєструвала своє право власності (а.с.18).

Встановленим є те, що відповідач ОСОБА_2 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та між сторонами виникають сварки та непорозуміння щодо спільного володіння майном. Відповідач ОСОБА_2 заперечувала право власності позивача на частину вказаного домоволодіння.

Встановленим є те, що спірний будинок фактично поділений на дві квартири, з окремими входами, що підтверджено планом будинку в Технічному паспорті (а.с.14-17).

Для вирішення спору щодо користування та розпорядження співвласниками будинку своїми частками, сторона позивача подала суду Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 28.02.2018 року за № 02-2018/2 (а.с.43-64).

При детальному ознайомленні з висновками експертизи, позивач просив суд закріпити варіант поділу домоволодіння №1, а відповідач просив погодити варіант поділу №2.

Так, судом встановлено та висновком вказаної будівельно-технічної експертизи підтверджено, що виконати поділ житлового будинку, розташованого по вул. М. Вербицького, 23 в м. Біла Церква Київської області, як передбачено п. 6 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 (із змінами), відповідно до ідеальних часток співвласників (по 1/2), не вбачається за можливе, проте технічно можливо виконати поділ із незначним відступом від ідеальних часток та розрахунком відповідної компенсації.

Враховуючи планувальні рішення досліджуваного житлового будинку та будівлі літньої кухні, відображені в технічному паспорті, а також виходячи з принципу мінімізації витрат на переобладнання будинку, на розгляд суду пропонується два варіанти поділу житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул. М. Вербицького, 23 в м. Біла Церква Київської області з відступом від ідеальних часток та розрахунком відповідної компенсації як найбільш економічно доцільні.

Варіанти поділу житлового будинку та господарських будівель в частках близьких до ідеальних із зазначенням:

- розміру частки по площі та по вартості, що становлять приміщення та належні до них господарські споруди і які виділяються;

- розміру компенсації у звязку з відхилення від часток;

- переліку необхідних будівельних робіт в будинку для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонуються виділити.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що будинок №23 по вул. М.Вербицького, фактично поділений на 2 частини. Свідки підтвердили, що приміщення літньої кухні перебувало в користуванні ОСОБА_2 де вона з сімєю проживала деякий період. Частина будинку, що ближче розташована до вулиці перебувала в користуванні померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

За ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності , може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як було зазначено вище, згідно з висновком експертизи, відсутня можливість виділити у власність кожного із співвласників в натурі частину спільного майна, що відповідає його ідеальній частці у праві власності, але розподіл спільного майна можливий з відхиленням від ідеальних часток співвласників.

Як розяснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у звязку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Таким чином, суд вважає за можливе провести поділ спірного домоволодіння в натурі між співвласниками з відхиленням від їх ідеальних часток, оскільки спільне володіння та користування майном сторонами є неможливим, самі співвласники, фактично, не заперечують проти розподілу домоволодіння в натурі. Однак сторона відповідача погоджується із запропонованим експертом варіантом розподілу №2 та не заперечує оплату грошової компенсації позивачу в звязку зі зменшенням розміру її частки. Сторона позивача наполягає на варіанті розподілу домоволодіння №1 та теж, не заперечує компенсувати іншому учаснику спільної власності кошти за зменшення розміру її частки.

Суд вважає за можливе провести поділ спірного домоволодіння в натурі між співвласниками за 2-м варіантом будівельно-технічної експертизи оскільки при такому варіанті розподілу у сторін буде можливість ефективніше усунути спірні питання щодо користування приміщенням літньої кухні та в подальшому користування і розподілу спільної земельної ділянки. А також, суд враховує, що сторона відповідача, фактично, одноособово вже користується приміщенням літньої кухні, яка знаходиться з боку частини домоволодіння, яке перебуває в користуванні ОСОБА_2 Крім того, суд враховує вік позивача, якій 01.12.2017 р. виповнилося 18 років, відсутній власний дохід, а тому, з урахуванням наведеного, суд вважає за можливе покласти обовязок грошової компенсації за відхилення від розміру ідеальних часток співвласників при поділі домоволодіння, саме, на відповідача.

Так, за другим варіантом поділу житлового будинку, відступ віл ідеальних часток становить:

в одиницях площі житлового будинку:

- для ОСОБА_2 (1/2 частка) - на 3,8 м2 більше;

- для ОСОБА_1. (1/2 частка) - на 3,8 м2 менше.

в одиницях ринкової вартості житлового будинку:

- для ОСОБА_2 (1 / 2 частка) - на 30481,60 грн. більше;

- для інших співвласників (1 /2 частки) - на 30481,60 грн. менше,

Схема другого варіанту розподілу житлового будинку по вул. М. Вербицького, 23 в м. Біла Церква Київської області згідно вищевказаного варіанту, зображена в Додатку №3 Висновку експерта № 02-2018/2.

В запропонованому вище варіанті розподілу житлового будинку та надвірних будівель і споруд, поділ виконується з відступом від ідеальних часток співвласників. Тобто, розмір компенсації співвласник ОСОБА_1 повинна отримати тільки за будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці.

Отже, даючи оцінку встановленим обставинам по справі, суд вважає, що підлягає виділу в натурі у приватну власність ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку №23 по вул. М.Вербицього в м. Біла Церква, що складається з:коридору 5,8 м.кв, житлової кімнати 11,8 м.кв, житлової кімнати 16,3 м.кв., кухні 7,4 м.кв., ганок, погріб, огорожа, вимощення, приміщення літньої кухні 14,2 м.кв.,всього по будівлям та спорудам на загальну суму 222 213 грн.90 коп. А ОСОБА_2 слід виділити в натурі у приватну власність 1/2 частину житлового будинку №23 по вул.. М.Вербицького в м. Біла Церква, що складається з: коридору 6,3 м.кв, житлової кімнати 12,2 м.кв., житлової кімнати 17,2 м.кв., кухні 6,8 м.кв., санвузла 6,4 м.кв., ганок, погріб, огорожі, вимощення, колодязь, убиральня, приміщення літньої кухні 11,2 м.кв., всього на суму 283177 грн. 10 коп. Підлягає стягненню компенсація за відступ від ідеальних часток з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 30 481 грн. 60 коп.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе покласти на відповідача відшкодування позивачу судових витрат за проведення будівельно-технічної експертизи, а також, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави розмір судового збору 704,80 грн..

Керуючись ст..ст. 317,321,355,356,358,364,367 ЦК України, ст..ст. 12, 13, 81,141, 158, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Провести розподіл домоволодіння №23 по вул. М.Вербицького в м. Біла Церква, між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виділивши в натурі у приватну власність ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку №23 по вул.. М.Вербицього в м. Біла Церква, що складається з:коридору 5,8 м.кв, житлової кімнати 11,8 м.кв, житлової кімнати 16,3 м.кв., кухні 7,4 м.кв., ганок, погріб, огорожа, вимощення, приміщення літньої кухні 14,2 м.кв.,всього по будівлям та спорудам на загальну суму 222 213 грн.90 коп.

Виділити в натурі ОСОБА_2 у приватну власність 1/2 частину житлового будинку №23 по вул.. М.Вербицького в м. Біла Церква, що складається з: коридору 6,3 м.кв, житлової кімнати 12,2 м.кв., житлової кімнати 17,2 м.кв., кухні 6,8 м.кв., санвузла 6,4 м.кв., ганок, погріб, огорожі, вимощення, колодязь, убиральня, приміщення літньої кухні 11,2 м.кв., всього на суму 283177 грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю у вартості часток в розмірі 30 481 грн. 60 коп. та 6000 грн. судових витрат за проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по справі в сумі 704, 80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 04.05.2018 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_7