ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/357/18
Провадження №2/477/409/18
03 травня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,
В обґрунтування позову позивач вказував, що 20 жовтня 2014 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карта. Відповідно до укладеного договору позивач надав йому кредит в сумі 5311,22 грн. на платіжну картку зі сплатою 18 % на рік, на строк 24 місяці, з 20 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2016 року. За умовами угоди погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця позичальником в сумі 265,77 грн. У разі порушення взятих на себе зобовязань, відповідач сплачує штраф в сумі 755,17 грн., а також пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочки.
Однак позичальник не виконав умови Генеральної угоди в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в звязку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати справу за відсутності представника.
Відповідач в судове засідання 10 квітня 2018 року не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала.
Ухвалою суду від 03 травня 2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що 10 квітня 2012 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ «Приватбанк», за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами (а.с.5).
Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримав кредитну карту «Універсальна», з кредитним лімітом 3000,00 грн (а.с.5).
Через порушення відповідачем взятих на себе зобовязань 20 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карта (далі Генеральна угода), умови якої були узгоджені сторонами.
Відповідно пункту 2.1 Генеральної угоди відповідачу був наданий кредит в сумі 5311,22 грн. на строк 24 місяці, з 20 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % на рік на залишок заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця позичальником в сумі 265,77 грн. (а.с.6).
Відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш як на 31 день, він зобовязався сплатити штраф в сумі 755,17 грн.
Крім цього, пунктом 2.8 Генеральної угоди передбачено сплату пені за кожен день прострочки, у разі порушення позичальником зобовязань по погашенню кредиту, розмір якої вказаний в Умовах та правилах..
Позичальник погодився з тим, що Генеральна угода разом із запропонованими Банком Умовами та правилами, тарифами складає між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Положеннями частини 1 статті 1049 та частини 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В разі несвоєчасного повернення коштів відповідач не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.
Як встановлено судом, Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови Генеральної угоди щодо повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 4812,49 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2472,84 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.
Пунктами 2.2 та 2.8 Генеральної угоди, сторони визначили відповідальність позичальника у разі порушення зобовязань, а саме: пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що у разі порушення умов Генеральної угоди щодо строків погашення заборгованості позичальник сплачує штраф в сумі 755,17 грн., в той же час, пунктом 2.8 Генеральної угоди за ті ж самі порушення, позичальник також має сплатити пеню, розмір якої, визначено Умовами та правилами.
В свою чергу, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені та комісії, яка задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення наприклад порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
Таким чином, умовами вище вказаної Генеральної угоди передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов'язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів та вважає за необхідне стягнути з відповідача лише штраф в сумі, передбаченої пунктом 2.2 Генеральної угоди 755,17 грн.
На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 12 лютого 2018 року в загальній сумі 8040,50 грн., яка складається з наступного:
- заборгованість за кредитом в сумі 4812,49 грн.;
- заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2472,84 грн.;
- штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 755,17 грн.
Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням розяснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 997,64 грн. (56,62 % від суми сплаченого судового збору).
Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282, ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2014 року, що утворилася станом на 12 лютого 2018 року, у загальному розмірі 8040 (вісім тисяч сорок) грн. 50 коп., яка складається з наступного:
- заборгованість за кредитом в сумі 4812,49 грн.;
- заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2472,84 грн.;
- штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 755,17 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір в сумі 997 (вісімдесят чотири) грн. 04 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО