справа № 642/2030/18
провадження 2-к/642/2/18
УХВАЛА

05.05.2018 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши заяву представника стягувача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за клопотанням стягувача ОСОБА_2, представники стягувача за довіреністю : ОСОБА_3, ОСОБА_1 до боржника ОСОБА_4 про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду,-
Представник стягувача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій прохає накласти арешт на 1 кімнатну квартиру, яка згідно копії Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно ( дата формування: 08.12.2017) належить на праві приватної власності ОСОБА_5, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а також інше майно, що належить відповідачу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 9 ст. 467 ЦПК України розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу І цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчинити певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).
Співмірність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилався на можливість відчуження нерухомого майна, що у подальшому унеможливить примусового виконання рішення суду.
Враховуючи підстави звернення до суду, суд приходить до висновку про необхідність накладення арешт на вказаний об'єкт нерухомого майна, але в межах суми стягнення.
При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353, 467 ЦПК України, суд, -
Заяву представника стягувача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
В порядку забезпечення позову накласти арешт, в межах суми стягнення заявленої в порядку примусового виконання, а саме в сумі еквівалент 11 318 доларів США 87 центів, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5.
Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.
Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.
Суддя О.В. Бородіна