Справа № 751/6666/17 Провадження № 22-ц/795/329/2018 Головуючий у I інстанції Горбенко Н. О. Доповідач - Лакіза Г. П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Поклад Д.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова в складі судді Горбенко Н.О. від 27 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про стягнення на його користь 150000 грн моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 Управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну незаконним звільненням у розмірі 5000 грн. В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Чернігівській області просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Управління зазначає, що ОСОБА_1 не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди відповідачами, не наведено мотивів обґрунтування її розміру та не наведено підстав, які призвели до заподіяння душевних страждань у звязку з незаконними діями ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області та призвели до порушення його нормальних життєвих зв?язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Управління звертає увагу на те, що з медичної довідки, наданої позивачем, вбачається, що до лікарів він звертався ще до винесення наказу про його звільнення. ОСОБА_1 пояснював, що ця довідка була видана після того, як він пройшов атестацію, за результатами якої підлягав звільненню. Проте, в позові ОСОБА_1 просив стягнути моральну шкоду, заподіяну саме незаконним звільненням, а не проведенням процедури атестації. Процедура атестації ОСОБА_1 не оскаржувалася. Висновок атестаційної комісії є обовязковим для начальника управління, який реалізовує його шляхом видання наказу по особовому складу.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги Управління зазначає, що відповідно до вимог ч.2 ст.21 КАСУ вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб?єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного чи господарського судочинства. При вирішенні спору про поновлення на роботі в адміністративному порядку вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не заявлялися.

Управління звертає увагу, що порядок прийому на службу до відповідача, проходження служби та звільнення зі служби регулюється не КЗпП України, а Законом України "Про національну поліцію", яким відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Крім того, Управління зазначає, що наказом ГУНП в ЧО від 26.09.2017 ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції. ОСОБА_1 подав до Чернігівського окружного адміністративного суду позов про скасування цього наказу про звільнення, поновлення на службі та стягнення моральної шкоди. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково: скасовано наказ про звільнення, поновлено його на службі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. В частині вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено за недоведеністю. ОСОБА_1 до адміністративного суду надавалися ті ж докази, які він надав по цій справі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 в судовому засіданні, яке розпочато 29.03.2018 та продовжилено 03.05.2018, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, враховуючи таке.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 з 14 січня 2000 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області №З о/с від 07.11.2015 ОСОБА_1 був призначений старшим інспектором Корюківського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з присвоєнням спеціального звання капітан поліції.

Наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області від 20.09.2016 № 182 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції 20.09.2016 за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" за висновком Атестаційної та Апеляційної атестаційної комісій. Це звільнення визнано незаконним постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі №825/1879/16, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора Корюківського відділення поліції Менського відділу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області у спеціальному званні капітана поліції (а.с.16-27). Наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області від 14.12.2016 № 1465 ОСОБА_1 було поновлено на посаді.

Наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області від 14.12.2016 № 1464 "Про призначення атестування поліцейських ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області" та на підставі службової телеграми ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області від 17.01.2017 "Про прибуття працівників на засідання атестаційної комісії ГУНП" ОСОБА_1 було включено до списку поліцейських, які підлягають повторному атестуванню.

За результатами цієї атестації наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції у Чернігівській області №101 о/с від 21.04.2017 ОСОБА_1 було звільнено зі служби у поліції 28.04.2017 за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року в справі № 825/800/17, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року в справі № 825/800/17, звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним, його поновлено на службі в поліції на посаді старшого інспектора Корюківського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області у спеціальному званні капітана поліції.

Відповідно до статті 3 КЗпП законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обовязки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статей 3, 6, 60 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких дана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами; поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а загальне та трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Законом України «Про Національну поліцію» не врегульовано спірні правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення поліцейського, тому застосуванню підлягають загальні норми та норми трудового законодавства.

За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано застосував у даній справі положення ч.1 ст.23 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України, тобто норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, застосовано правильно.

Також судом правильно застосовано положення ч.4 ст.82 ЦПК України, оскільки обставини незаконного звільнення позивача зі служби встановлено судовими рішеннями у двох адміністративних справах № 825/1879/16 та №825/800/17.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди не можна визнати обґрунтованими , оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що внаслідок звільнення позивача з роботи, що визнано незаконним судами, та яке відбулось двічі поспіль 20.09.2016 та 28.04.2017 ОСОБА_1 зазнав моральних страждань, повязаних з протиправною поведінкою щодо нього, він на тривалий час втратив роботу, заробітну плату, стабільність свого життя та нормальних життєвих звязків.

Частково задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що постановами адміністративних судів встановлено факт порушення прав позивача при проходженні ним служби, а також встановлена при цьому протиправність, винність дій відповідача, що свідчить про заподіяння позивачеві моральної шкоди у звязку з його незаконним звільненням зі служби в органах внутрішніх справ. Суд дійшов висновку, що порушення законних прав позивача, яке полягало у незаконних звільненнях, призвело до моральних страждань останнього, втрати ним нормальних життєвих звязків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Однак, виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи доводи позивача щодо обґрунтованості спричинення моральних страждань останньому, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що визначена позивачем сума моральної шкоди 150 000 грн. є необґрунтовано завищеною та такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань позивача, а тому обґрунтовано вирішив зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 5 000 грн.

Наведені в письмових поясненнях ГУНП в Чернігівькій області доводи про те, що наказом ГУНП в ЧО від 26.09.2017 ОСОБА_1 знову (тобто втретє) було звільнено зі служби в поліції і постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково: скасовано наказ про звільнення, поновлено його на службі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, а в частині вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено за недоведеністю, не можуть бути підставою для скасування рішення у даній справі, оскільки такі доводи виходять за межі предмету спору у даній справі та за межі апеляційного розгляду даної справи, визначені ст. 367 ЦПК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 08 травня 2018 року.

Головуючий:Судді: