Справа №705/1405/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на ? частину сумісно придбаного майна,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на ? частину сумісно придбаного майна. В якості відповідачів в позові вказані: ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В позові ставиться питання:

«…2.Встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу між мною - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2001 року по день смерті ОСОБА_4

3. Визнати за мною право власності 1/2 автомобіля Mapки «DAEWO», модель Т13110, реєстраційний номер: «НОМЕР_1», який являється спільною сумісною власністю.

4. Стягнути з відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/4 (16 410 грн. 00 коп.) вартості автомобіля «DAEWO», модель Т13110, реєстраційний номер: «НОМЕР_1» на мою користь з кожного…».

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Пред'явлена позовна заява ухвалою суду від 10 квітня 2018 року була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: в позовній заяві, щодо вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на ? частину сумісно придбаного майна були не чітко викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, чим були порушені вимоги п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Також в позовній заяві не були зазначені докази, які б підтверджували відповідні обставини, тобто позивачем не було подано суду доказів того, що сторони зверталися до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав у порядку передбаченому ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» та п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року. Крім того, позивачем не було викладено обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з відносин, що склалися між сторонами, не було вказано які її права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог.

Одночасно, позивач у позовній заяві просила встановити юридичний факт проживання однією сім'єю, що відноситься до розгляду в порядку окремого провадження. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В свою чергу визнання права власності розглядається в порядку позовного провадження. Нормами цивільного процесуального законодавства України не передбачена можливість розглядати одночасно справи в порядку позовного провадження та в порядку окремого провадження, натомість ч.1 ст.188 ЦПК України передбачена можливість в одній позовній заяві об'єднати декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю із спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, також необхідно встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Також, позивачем не був дотриманий порядок засвідчення копій документів, а саме відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» (затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту «підпис».

Позивачем в позові ставиться питання про визнання права власності на ? автомобіля та ставиться питання про стягнення з відповідачів по ? вартості автомобіля. Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Проте, позивачем до матеріалів позовної заяви додано квитанції про сплату судового збору, а саме: на суму 50,40 грн. ( квитанція № 28 від 29.03.2018), 109,20 грн. (квитанція № 221 від 12.03.2018р.), 640 грн. ( квитанція № 80 від 13.11.2017р.), 640 грн. ( квитанція № 44 від 19.02.2018р.). Тобто, позивачем при подачі позову до суду необхідно було сплатити судовий збір за подачу вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в сумі 320 грн. та за вимоги про визнання права власності на майно та стягнення коштів з відповідачів ( по кожній вимозі окремо) у сумі 2114,40 грн.

Крім того, позивачем у позовній заяві ставиться питання про виклик свідків. При цьому, статтею 91 ЦПК України передбачено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються: його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи; обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. Одночасно, у ст. 93 ЦПК України, вказано, що учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Ухвала судді Уманського міськрайонного суду про залишення позовної заяви без руху була винесена 10.04.2018р. та в ній було встановлено строк «…для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали…».

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 514, яке надійшло на адресу суду 02.05.2018р. за вх. № 10959 - позивач ОСОБА_1 ухвалу Уманського міськрайонного суду про усунення недоліків від 10.04.2018р. отримала 20.04.2018р., про що особисто поставила свій підпис на листі.

Однак позивач, в порушення вимог ст. ст. 175,177 ЦПК України, станом на 04.05.2018р. недоліки вказані в ухвалі суду не усунула.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на ? частину сумісно придбаного майна,- визнати неподаною та повернути позивачеві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко