Справа № 135/1334/17
Провадження № 2/135/44/18
РІШЕННЯ

іменем України

03.05.2018 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Паладій В.П.,

представника позивача Кабанця Р.І.,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго» м. Львів подано в суд позовну заяву до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позивачем зазначено, що ДТЕК Ладижинська ТЕС, яка є відокремленим підрозділом ПАТ «ДТЕК Західенерго», відповідачу у відповідності до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, надаються житлово-комунальні послуги (центральне опалення, постачання води і водовідведення), за які має вноситись плата у відповідності до затверджених (погоджених) рішенням органу місцевого самоврядування тарифів. Відповідач належним чином не сплачує надані йому позивачем комунальні послуги, в зв'язку з чим за період з 01.08.2014 року по 01.10.2017 року утворилась заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 4062 грн..

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що про те, що відповідач не проживав у квартирі, ним не повідомлялось позивача. Тому вважає, що оскільки відповідач користувався послугами, зокрема, теплопостачання, тому повинен оплачувати надані послуги. Особовий рахунок було поділено на двох користувачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які були повнолітніми. Про рішення суду щодо того, що особові рахунки по квартирі були поділені на трьох осіб позивач дізнався лише під час судового розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що визнає позов в частині оплати за теплопостачання, в іншій частині не визнає, оскільки відповідач не проживав у квартирі. Відповідач ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є його онуками та весь час проживали разом з ним та дружиною в їхній квартирі, потім відповідач навчався, а зараз працює в іншому місті, а в квартирі весь час проживала ОСОБА_4, яка обмежила доступ своїх братів до квартири. Також зазначив, що рахунки по сплаті комунальних платежів по квартирі були розділені між трьома дітьми. Коли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не проживали в квартирі, вони не повідомляли позивача про те, що не проживають.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні 19.03.2018 року пояснив, що він весь час проживав разом з дідом та бабою в їх квартирі. Проти часткового визнання відповідачем позов не заперечує.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що вона є одним із трьох користувачів квартири, тому сплачувала комунальні послуги як користувач 1/3 частини квартири. На даний час в квартирі не проживає, останні кілька місяців там живуть її знайомі. Покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, покази свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1

З копії рішення №622 від 03.10.2005 року та копії рішення №351 від 03.07.2006 року виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що ОСОБА_7 призначено опікуном над малолітніми онуками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають за адресою: АДРЕСА_1

З копії рішення №609 від 27.10.2006 року виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що виконком міської ради вирішив видати ордер на житлову кімнату НОМЕР_2, загальною площею 18,9 кв.м. АДРЕСА_1 на громадян: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та закріпити дане житло за ними.

З копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.01.2010 року вбачається, що було розділено особові рахунки по сплаті житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1, надавши ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 окремі особові рахунки з визначенням 1/3 частки оплати таких послуг для кожного з них.

Відтак, встановлено, що відповідач ОСОБА_5, є одним із трьох наймачів квартири АДРЕСА_1. Інші двоє наймачів - ОСОБА_6, ОСОБА_4, які є його братом та сестрою.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та сплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 14, 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, плата використання теплової та електричної енергії, газу, за водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартири (будинків), наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифу пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки.

Відповідно до змісту ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, й одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

Стаття 156 ЖК України покладає на власника та повнолітніх членів його сім'ї обов'язок по сплаті витрат по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території.

Між сторонами договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, проте, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем.

Згідно ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 30.10.2017 року позивачу відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Згідно виписки з особового рахунка НОМЕР_3 по квартирі АДРЕСА_1, станом на 01.12.2017 року значиться заборгованість по комунальним послугам в сумі 4062 грн..

Із вказаної виписки з рахунка та пояснень сторін по справі встановлено, що по оплаті житлово-комунальних послуг за квартиру, а саме послуг по опаленню, гарячому і холодному водопостачанню (із стоками), особові рахунки по квартирі поділено на двох споживачів: ОСОБА_5 та ОСОБА_4

При цьому видно, що наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_5 по особовому рахунку НОМЕР_3 проведено виходячи із двох проживаючих в квартирі. При цьому представник позивача пояснив, що по іншому рахунку оплату послуг покладено на ОСОБА_4

Таким чином, судом встановлено, що розрахунок заборгованості, який обґрунтовує борг, який пред'явлено згідно даного позову ОСОБА_5 проведено, виходячи із двох користувачів послуг: ОСОБА_5 та його брата ОСОБА_6

Разом з тим, відповідно до рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.01.2010 року вбачається, що було розділено особові рахунки по сплаті житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 на трьох осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

При цьому, на день подачі позову ОСОБА_6 досяг повноліття. Відтак, суд вважає безпідставними посилання представника позивача на те, що відповідач ОСОБА_5 має оплачувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, які нараховувались його неповнолітньому брату ОСОБА_6

Тому, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, нарахування всіх послуг проводилось на двох осіб (фактично ОСОБА_5 та ОСОБА_6), а судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 не зобов'язаний нести відповідальність по оплаті житлово-комунальних послуг свого брата, тому суд вважає, що заборгованість ОСОБА_5 становить половину боргу, що зазначена в розрахунку.

Правильність проведення розрахунку відповідачем не оспорюється. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню, а саме - в сумі стягнення боргу 2031 грн., що становить половину від розрахованої позивачем заборгованості.

З показів свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протягом останнього часу постійно проживали із своїми дідом та бабою в їх квартирі.

Разом з тим, такі покази свідків не спростовують те, що наймачі житла повинні були нести витрати по утриманню квартири, її опаленню, оскільки послуга з опалення в будинку надається централізовано. При цьому підлягає врахуванню й те, що відповідач жодним чином не повідомляв ПАТ «ДТЕК Західенерго» про припинення проживання у квартирі, чи тимчасове проживання за іншою адресою. Крім того, представник відповідача пояснив, що відповідач не змінював місце реєстрації, щоб не втратити право користування квартирою.

Підстав для звільнення відповідача від сплати нарахованої заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території судом не встановлено.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно не вносив плату за комунальні послуги, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 2031 грн..

При цьому суд вважає, що відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Західенерго» частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому є всі підстави для часткового задоволення позову.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач пред'явив позов на загальну суму 4062 грн.. Позов задоволено на загальну суму 2031 грн.. Відтак на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме - 800 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. ст. 525, 526, 543 ЦК України, ст. ст. 67, 68, 156, 179 ЖК України, ст. ст. 12, 81, 206, 263-265 ЦПК України, суд, - ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (вул. Козельницька, 15 м. Львів, , п/р 5560 в філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» Ладижинське ТВБВ № 10001/0111, МФО 302076) заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 2031 грн..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» судові витрати в сумі 800 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 11 травня 2018 року.

Суддя: