АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2284/18Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/789/399/18 Доповідач - Ткач З.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів суду апеляційної інстанції Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря Шмигельська І.З.

з участю ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/2284/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2018 року, постановлену суддею Позняк В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

12 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк"), в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9061, вчинений 20 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., мотивуючи тим, що заборгованість за кредитним договором була двічі стягнута відповідачем та подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2018 року постановлено:

"Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 1360570, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), третя особа на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича (АДРЕСА_2), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 54935531, відкритому на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, вчиненого 20 липня 2017 року та посвідченого нотаріально в реєстрі за № 9061 про стягнення з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору № DNH4KS20990788 від 12 січня 2006 року за період з 12 січня 2006 року по 02 червня 2017 року у розмірі 197618,01 гривень."

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Зазначало, що суд першої інстанції, зупиняючи виконавче провадження порушив права банку на захист своїх інтересів при наявності виконавчого напису, яке підлягає виконанню. При цьому, суд не взяв до уваги ті обставини, що при вчиненні виконавчого напису були дотримані всі вимоги Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виконавчий напис нотаріуса вчинено в межах строку позовної давності; позивачка не надала докази того, що на час вчинення виконавчого напису заборгованість була спірною, а тому підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису не було.

Про час та місце розгляду апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" належно повідомлено, проте його представник в судове засідання апеляційного суду не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Позивачка ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечила, ухвалу суду вважає законною і обґрунтованою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник судовий спір з приводу законності виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 20 липня 2017 року за реєстром №9061 про звернення стягнення на грошові кошти у сумі 197618,01 грн. з ОСОБА_1, які є боргом за кредитним договором №DNH4KS20990788 від 12 січня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк».

12 лютого 2018 року ОСОБА_1, одночасно з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О., вчиненого 20 липня 2017 року та посвідченого нотаріально в реєстрі за №9061.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві позивача про забезпечення позову вказано як причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивачки на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивачки, так і відповідача.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса), який оскаржується у позовному порядку, ОСОБА_1 посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до безповоротного порушення її прав, оскільки за період розгляду справи в суді, відповідач може скористатися своїм правом і примусово стягнути кредитну заборгованість із неї на підставі виконавчого напису, який оскаржується у судовому порядку. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яким буде визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Викладені обставини з урахуванням положень статті 151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення позивачки, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскільки предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а виконання такого в рамках відкритого виконавчого провадження може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про необхідність зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується ОСОБА_1

Колегія суддів відхиляє доводи доводи ПАТ КБ "ПриватБанк" про те, що зупинення виконавчого провадження порушує права банку на захист своїх інтересів при наявності виконавчого напису, яке підлягає виконанню, оскільки обраний такий спосіб забезпечення позову передбачено чинним законодавством та вжитті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами і в достатній мірі забезпечують законні права як позивачки так і відповідача.

Крім того, колегія вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому зупинення стягнення за виконавчим написом до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси ПАТ "ПриватБанк".

Також колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису були дотримані всі вимоги Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв'язку з чим підстав для зупинення стягнення не було, оскільки це питання є предметом дослідження та перевірки відповідно до заявленого позову в ході подальшого розгляду справи.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог процесуального закону і не може бути скасована з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

У той же час колегія суддів вважає за необхідне змінити редакцію першого абзацу резолютивної частини ухвали, чітко вказавши, що до задоволення підлягає заява про забезпечення позову, яка була предметом розгляду суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" частково задовольнити.

Абзац перший резолютивної частини ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2018 року викласти в наступній редакції : "Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1) про забезпечення позову у справі за позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 1360570, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), третя особа на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича (АДРЕСА_2), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити."

В решті ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 8 травня 2018 року.

Головуючий З.Є. Ткач

Судді: О.Я. Міщій,

Н.Б. Щавурська