РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/97/18
Провадження № 2/327/63/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2018 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.

за відсутності осіб, які повинні приймати участь у справі,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Розівська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд, визнати за нею, ОСОБА_1, що народилася 07 вересня 1963 року в с. Новгород, Розівського району, Запорізької області, право власності на однокімнатну квартиру № 5 житлового будинку № 58 по вул. Центральна в смт. Розівка, Розівського району, Запорізької області.

В обґрунтування якої зазначила, що 26 березня 1998 року між позивачем та ОСОБА_5, діючою від свого імені та від імені своїх неповнолітніх на той час дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений договір купівлі-продажу однокімнатної квартири № 5 житлового будинку № 58 по вулиці Леніна в смт. Розівка, Розівського району, Запорізької області, що належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло № 12 від 23 квітня 1996 року, виданого комісією по приватизації житла Розівського експериментального виробництва «Агропромвпровадження» та зареєстрованого в Розівському виробничому управлінні житлово-комунального господарства в книзі 1 п за № 62. Зазначену угоду було укладено на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест», після чого в цей же день зареєстровано в журналі реєстрації біржових угод Пологівської ТБ «Агропром-Інвест». Згідно діючого на той час законодавства право власності на квартиру було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації Розівського ВУЖКГ, на підставі чого в 2010 році позивачу було видано технічний паспорт на квартиру. В грудні 2017 року позивач вирішила розпорядитися своєю власністю, в зв`язку з чим звернулася до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області з приводу продажу належної їй квартири, але нотаріусом було відмовлено в посвідчені договору купівлі-продажу квартири на тій підставі, що договір купівлі-продажу не відповідав нормам діючого на час укладення угоди законодавства, про що винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії № 200/02-31 від 26 березня 2018 року. Крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23 лютого 2018 року, отриманого позивачем в Розівській районній державній адміністрації, позивачу стало відомо про те, що державна реєстрація Пологівської ТБ «Агропром-Інвест» була припинена в зв`язку з визнанням її банкрутом ще в 2006 році.

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 06.03.2018 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

В звязку із виконанням позивачем вимог ухвали суду від 06.03.2018 року та усунення недоліків позовної заяви, відповідно до ухвали Розівського районного суду Запорізької області від 12.04.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 03.05.2018 року.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 не зявилися, надали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі. Крім того, позивач та її представник зазначили, що обставини, викладені в позові підтверджують, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 59,61).

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі. Крім того, відповідачі зазначили, що обставини, викладені в позові підтверджують та не оспорюють, позовні вимоги визнають в повному обсязі, а тому не заперечують проти їх задоволення (а.с. 51,53,55).

Представник третьої особи: Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області в особі завідуючого нотаріальною конторою ОСОБА_7 також в підготовче судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує (а.с. 62).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211, ст.223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, зясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, надавши їм належну правову оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з положень, викладених в частині 1 статті 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 26 березня 1998 року, укладеного між членами Пологівської товарної біржі «Агропром-Інвест» ОСОБА_5, діючої від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, продала, а ОСОБА_1 придбала приватизовану однокімнатну квартиру № 5 в житловому будинку, який знаходиться в смт. Розівка, вул. Леніна, 58 Розівського району Запорізької області, житловою площею 34,6 кв.м. Зазначена квартира складається з:1- коридор (пл. 9,4 кв.м.), 2- житлова (пл. 15,3 кв.м.), 3-кухня (пл.. 8,1 кв.м.), 4-вана (пл.. 1,8 кв.м.). На підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу», договір купівлі-продажу зареєстрований на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест» в Журналі реєстрації біржових угод від 26 березня 1998 року за №КН-21 (а.с. 7).

Зі змісту вказаного договору вбачається, що продавець за договором продав приватизовану однокімнатну квартиру позивачу за 2 000,00 гривень, які отримав від покупця при передачі документів. Сторони засвідчили, що зазначений обєкт нерухомості нікому до укладення угоди не проданий, не подарований, не закладений, у спорі та під забороною не перебуває.

Вищевказані обставини свідчать про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу спірної приватизованої однокімнатної квартири, ніяких обмежень для його укладання не було, укладений договір купівлі-продажу нерухомості був виконаний сторонами у повному обсязі.

Відповідно до Реєстраційного посвідчення Бюро технічної інвентаризації Розівського ВУЖКГ приватизована однокімнатна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу на житлову квартиру, виданого Пологівською товарною біржею 26 березня 1998 року (а.с. 8), на підставі чого 29.10.2010 року ОСОБА_1 отримала технічний паспорт на вищезгадану однокімнатну квартиру (а.с. 9-11).

Як вбачається із копії Свідоцтва про одруження серії І-ЖС №042165, відповідач ОСОБА_5 після одруження має прізвище «Халецька» (а.с. 20).

Відповідно до копії паспорта позивача ОСОБА_1 зареєстрованим місцем її проживання з 06 січня 1999 року до теперішнього часу є адреса: АДРЕСА_2 (а.с.17-18).

Як вбачається з Рішення першого засідання Другої позачергової сесії сьомого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області № 1 від 20.11.2015 року «Про перейменування вулиць смт. Розівка та с. Першотравневе» вул. Леніна в смт. Розівка перейменована на вул. Центральну (а.с. 12).

Таким чином, судом встановлено, що позивач дійсно проживає в однокімнатній квартирі № 5 житлового будинку № 58 по вул. Центральній (колишня Леніна), в смт. Розівка Розівського району Запорізької області, яка була нею придбана на підставі укладеного біржового договору купівлі-продажу відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про товарну біржу» і у відповідності до Правил біржової торгівлі на товарних біржах, що діяли на час його укладання.

26.03.2018 року Постановою державного нотаріуса Розівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії посвідченні договору відчуження спірної квартири № 5 по вул. Центральній (колишня Леніна) 58 в смт. Розівка Розівського району Запорізької області з підстав невідповідності наданого договору купівлі-продажу даної квартири нормам законодавства, що діяли на час укладення договору (а.с. 32).

Крім того, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.02.2018 року, державна реєстрація Пологівської Товарної біржі «Агропром-Інвест» припинена в звязку із визнанням її банкрутом в 2006 році (а.с. 14-16).

На час укладання договору купівлі-продажу нерухомості діяв Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року, який в подальшому втратив чинність з 01.01.2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК УРСР, яка діяла під час укладання спірного правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Спірний договір купівлі-продажу відповідно до цивільного законодавства, що діяло на момент його укладання, підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки положеннями ст. 227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність правочину. Поняття «житловий будинок» та «квартира» у законодавстві не розрізняється.

Отже, як встановлено судом, вказана вимога закону щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири при укладенні договору не була дотримана, так як договір був оформлений та зареєстрований на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест» відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, про що зазначено у тексті договору.

Відповідно до ч. 2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, суперечливі норми законодавства призвели до того, що укладений Позивачем договір купівлі-продажу та зареєстрований товарною біржею не був посвідчений у нотаріальному порядку.

Крім того, у відповідності до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про врегулювання сплати державного мита при відчуженні обєктів нерухомого майна» №1030 від 13.08.1996 року, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 березня 1998 року, будь-які угоди про відчуження об'єктів нерухомого майна, які укладаються на біржах, в агентствах нерухомості тощо, прирівнюються до нотаріального посвідчення цих договорів.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України (в редакції від 16.01.2003р.), який набрав чинності з 01.01.2004 року, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Нормами ч.3,4 ст. 334 ЦК України(в редакції від 16.01.2003р.) передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме на майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.2 ст.215 ЦК України, у випадках встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, а згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Судом встановлено, що для позивача підставою звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на однокімнатну квартиру № 5 житлового будинку № 58 по вул. Центральній (колишня Леніна) в смт. Розівка Розівського району Запорізької області, стала та обставина, що вона на даний час позбавлена можливості розпорядитися на свій розсуд квартирою, яка була придбана нею на підставі угоди, оформленої та зареєстрованої на товарній біржі, шляхом її відчуження, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений.

Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на однокімнатну квартиру № 5 житлового будинку № 58 по вул. Центральній (колишня Леніна) в смт. Розівка Розівського району Запорізької області, оскільки в судовому засіданні встановлено, що при укладенні правочину: договору купівлі-продажу спірної квартири сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами, якими є вищезазначена біржова угода, відбулося повне виконання договору та вище вказана однокімнатна квартира передана позивачу. З моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу однокімнатної квартири. Таким чином, суд приходить до переконання, що правочин: договір купівлі-продажу однокімнатної квартири № 5 по вул. Центральній (колишня Леніна) в смт. Розівка Розівського району Запорізької області є дійсним, це не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб та іншим шляхом захистити свої права у позивача немає можливості. Суд не має сумніву в достовірності документів, наданих позивачем як докази.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на однокімнатну квартиру № 5 житлового будинку № 58 по вул. Центральній в смт. Розівка Розівського району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду відповідно до частин 1 та 2 ст. 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 травня 2018 року.

Суддя: Т.А. Антіпова