Справа № 466/8162/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

представника стягувача ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

справа №466/8162/17

2-к/466/2/17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВестТорг-2" про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду

в с т а н о в и в :

01.11.17р. ТзОВ «ВестТорг-2» звернулось до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду - арбітражного суду Свердловської області від 07 липня 2017р. по справі А60-60859/2016 про стягнення коштів з ТзОВ «Фармекс» на користь ТзОВ «ВестТорг-2» в сумі 1543660,72 руб., включаючи відсотки за користування позикою, штраф та державне мито, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом на 31.10.2017 р. сумі 715 641,10 грн. . На виконання вимог ст. 395 ЦПК України (в ред. станом на 02.11.17р.), копія клопотання з додатками була скерована на адресу боржника.

15.02.18р. до суду поступили письмові заперечення на клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, які боржник мотивує неналежним повідомленням його про розгляд справи в Арбітражному суді Свердловської області ( РФ).

Заслухавши думку представника стягувача ОСОБА_1, яка підтримала клопотання, представника боржника ОСОБА_2, який заперечив щодо задоволення клопотання, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» (п.12.) визначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до вимог ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Виходячи із змісту ст. ст. 463,464 ЦПК України рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути предявлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Крім того, згідно з п. «а» ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993р., укладеною між державами членами Співдружності Незалежних Держав, ратифікованою Верховною Радою України 10.11.1994р., кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення, винесені на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції у цивільних і сімейних справах.

У відповідності до статті V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) у визнанні та приведенні у виконання іноземного арбітражного рішення може бути відмовлено у випадку, якщо сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд, або з інших причин не могла надати свої пояснення.

Згідно зі статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року, у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання Сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця Сторона надасть докази того, що інша Сторона не була повідомлена про процес.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 468 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Арбітражний суд Свердловської області РФ скерував до господарського суду Львівської області судове доручення про вручення ТОВ «Фармекс» копії ухвал від 21.12.2016р. та 20.02.2017р. по справі № А60-60859/2016 за позовом ТОВ «Вест-торг-2» до ТОВ «Фармекс» про стягнення 1543660,72 руб. У вказаному судовому дорученні зазначались юридична адреса боржника, як попередня, так і діюча та дані поштової скриньки. Даних про те, на яку конкретно дату призначено розгляд справи у судовому дорученні немає, а копії ухвал Арбітражного суду Свердловської області від 21.12.2016р. та 20.02.2017р. в розпорядження суду не надано.

З ухвали господарського суду Львівської області від 25.04.2017р. у справі № 914/514/17, вбачається, що " вважати таким, що не може бути виконано судове доручення Арбітражного суду Свердловської області про вручення документів (ухвал Арбітражного суду Свердловської області від 21.12.2016р. та 20.02.2017р. у справі № А60-60859/2016) товариству з обмеженою відповідальністю «Фармекс».(а.с.27-29).

Крім того, ухвалою господарського суду Львівської області від 18.09.2017р. у справі № 914/1533/17, постановлено,що "вважати таким, що не може бути виконано судове доручення Арбітражного суду Свердловської області про вручення документів (ухвал Арбітражного суду Свердловської області від 21.12.2016р., від 20.02.2017р. та від 10.05.2017р. у справі № А60-60859/2016) ТзОВ «Фармекс» (.с.96).

Відтак, жодних даних про виконання вказаного судового доручення учасниками не надано, що підтверджує посилання представника боржника про те, що ТзОВ «Фармекс» не було відомо про розгляд справи Арбітражним судом Свердловської області до вказаної дати, оскільки позивачем у справі було невірно зазначено юридичну адресу відповідача.

Під «повідомленням про процес» слід розуміти саме сповіщення судом Сторін про місце та час розгляду справи, що свідчитиме про ефективне забезпечення Сторін «правом на суд». Між тим, як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, 07.07.17р. Арбітражним судом Свердловської області було винесено рішення, яким задоволено позов ТзОВ «ВестТорг 2» та стягнуто з ТзОВ «Фармекс» 1 515 505,72 руб. В цей же день судом видано виконавчий лист по справі. Проте вказане, на думку суду, суперечать вимогам Мінської Конвенції, Київської угоди. Наведене свідчить про неналежне повідомлення сторони, щодо якої постановлено рішення іноземної держави про судовий розгляд та є підставою для відмови у задоволенні клопотання, оскільки відсутні дані про повідомлення боржника про розгляд справи Арбітражним судом Свердловської області 07 липня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 259, 465, 467,468, 469 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання ТзОВ «ВестТорг-2» про надання дозволу на примусове виконання на території України Рішення Арбітражного суду Свердловської області від 07 липня 2017 року по справі № А60-60859/2016 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВестТорг-2" 1 543 660,72 руб.(один мільйон п"ятсот сорок три тисячі шістсот шістдесят рублів 72 коп.), включаючи відсотки за користування позикою, штраф та державне мито, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом на 31.10.2017 р. сумі 715 641,10 грн. (сімсот п'ятнадцять тисяч шістсот сорок одна гривня 10 копійок).

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п"ятнадцяти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Стягувач: 620135, Російська Федерація, Свердловська обл., м. Єкатеринбург, вул. Червоних командирів,1 «А», основний державний реєстраційний номер 268, ТзОВ "ВестТорг-2".

Боржник: 79491, Львівська обл., м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Курортна, 8, Код , ТзОВ "Фармекс".

Суддя ОСОБА_3