Справа № 477/2198/17
Провадження № 2/477/105/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 (не зявилася),

представника третьої особи Пашкевич, Литвинчук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

третя особа на боці позивача орган опіки та піклування Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області,

про встановлення опіки та піклування над дітьми,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, з врахуванням його уточнення, просила встановити піклування над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та опікунство над ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, призначивши її ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, їх піклувальником та опікуном.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що є бабусею зазначених дітей. Їх мама ОСОБА_2 постійно проживає в Луганській області на тимчасово окупованій території, де проводиться антитерористична операція, а вона з дітьми, щоб убезпечити їх життя переїхала до Миколаївської області, де проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Батько дітей проживає на території Російської Федерації, однак де саме їй не відомо.

Через те, що діти проживають постійно з нею, але без батьків, хоча для належного захисту їх прав та інтересів вони повинні мати законного представника, тому просила встановити їм опіку та піклування. Однак вважала, що позбавлення дочки батьківських прав є недоцільним, оскільки та не відмовляється від їх виконання, але через складі життєві обставини в Луганській області не має можливості їх виконувати в повній мірі.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та просила задовольнити, вказуючи, що діти не мають батьківського піклування та опіки і немає нікого, крім неї, для представлення їх прав та інтересів, в тому числі і для навчання у школі, оформлення документів тощо.

Відповідач до судового засідання не зявилася, про його час та місце була повідомлена належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти позову, вказуючи, що даних про те, що діти позбавлені батьківського піклування немає, тому доцільно було б спочатку вирішити питання про позбавлення батьків батьківських прав відносно дітей.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляду справи за відсутності відповідачки, заслухавши пояснення позивачки та думку представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дочка позивачки ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_5, за час якого в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Сімейне життя між ними не склалося і їх шлюб був розірваний, а діти залишилися проживати з матірю.

В той же час, через те, що з 2014 року на території Луганської області почалися бойові дії, а потім антитерористична операція, то вона, заради безпеки дітей, вимушена була їх забрати та виїхати до іншої місцевості. Вона оселилася в с. Полігон Вітовського району Миколаївської області по вул. Тимирязєва, 33.

З того часу діти проживають разом з нею, вона здійснює їх виховання, піклується за ними, забезпечує їх, турбується про розвиток, добробут.

В той же час, діти позбавлені батьківського піклування та потребують юридичного захисту своїх прав, що вона не може забезпечити, оскільки не має для цього відповідних правових підстав, так як є бабусею, а батьки живі й не позбавлені батьківських прав.

Відповідно до статті 2 пункту 2.2 Наказу № 34/166/131/88 від 26.05.1999 року Про затвердження правил опіки та піклування якщо батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її виховані та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи що є підтвердженим фактом і також є підставою для звернення до суду для захисту прав дітей.

Зволікання з оформленням опікунства суперечить загальним засадам Закону України Про охорону дитинства оскільки з метою забезпечення реалізації прав дітей на життя, охорону здоровя, освіту та соціальній захист їм потрібен призначений судом або органом опіки та піклування опікун (піклувальник).

Статтею 1 Закону України Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування визначено, що:

- дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки;

- діти, позбавлені батьківського піклування діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місце знаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти.

Як зазначено у ч. 3 та 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування.

Статтею 62 цього ж Кодексу визначено, що опіка та піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка їх потребує, або за місцем проживання піклувальника (опікуна).

Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно зі ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Частиною першою статтею 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього кодексу.

Згідно ч. 3 статті 63 цього ж Кодексу, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною третьою ст. 243 СК України визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним.

Згідно пунктів 3, 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні держадміністрації. Опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом.

Відповідно до пояснень та відповіді третьої особи, вже під час судового розгляду справи у суді позивачка звернулася до органу опіки та піклування з питанням про призначення її опікуном над її онуками. Однак орган опіки та піклування не вважає можливим позитивно вирішити її звернення, вважаючи, що відсутні дані про те, що діти позбавлення батьківського піклування, адже, на його думку, батьки не позбавлені батьківської прав відносно дітей.

Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги ситуацію яка склалася з матірю дітей, яка постійно проживає на тимчасово окупованій території України в м. Луганську, а доля батька невідома і достовірно також неможливо перевірити його місце знаходження через проведення бойових дій на території окремих районів Луганської області, то суд вважає, що діти дійсно позбавлені батьківського піклування як то передбачено ст.ст. 58, 59 ЦК України, і вважає необхідним призначити їм опікуна та піклувальника в особі їх бабусі, тобто позивачки в справі. Обмеження для опікуна чи піклувальника, які визначені ст. 64 ЦК України, відносно неї відсутні. Діти проживають разом зі нею, вона забезпечує їх всіма належними умовами для розвитку та займається їх вихованням.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 262-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити піклування на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та опікунство над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, призначивши ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, піклувальником ОСОБА_3 і опікуном ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів після складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення його повний текст був складений 23 квітня 2018 року.

Суддя Р.В. Козаченко