АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

справа №761/25491/16

провадження № 22-ц/796/4643/2018

08 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі судді Кирилюк Г.М., вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ШевченкаМаксима Романовича, за апеляційною скаргою представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Васіної Інни Олександрівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року у складі судді Фролової І.В.,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Шевченка М. Р. задоволено.

На вказану ухвалу суду 16 квітня 2018 року представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Васіна І. О. подала апеляційну скаргу, в якій одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду та відстрочити сплату судового збору.

Зазначив, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року по справі № 761/25491/16 надійшла до відділення міської дирекції 11 квітня 2018 року рекомендованим листом за № 077.

Згідно штампу вхідної кореспонденції ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2018 року зареєстрована 12 квітня 2018 року за № 6612-22-18.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи журналу засідання (а.с. 48-49), ухвала проголошена у судовому засіданні у відсутність представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, її копія 30 березня 2018 року була направлена на адресу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Зареєстрована у Міністерстві юстиції України через контрольно-реєстраційну картку 12 квітня 2018 року.

З огляду на обставини справи та доводи заявника є підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який був пропущено з поважних причин.

Щодо клопотання про відстрочення судового збору суд виходить з такого.

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Постанова) роз'яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету» («Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК України, ні Законом України «Про судовий збір» (ч. 1 ст. 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, міститься у пунктах 1, 4 частини другої статті четвертої Закону України «Про судовий збір» і за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у частині другій статті 4 Закону України «Про судовий збір», не передбачено, наприклад, за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена в абзаці 2 пункту 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

З урахуванням положень Закону «Про судовий збір», роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд дійшов висновку про відсутність підстав для сплати судового збору за оскарження ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця.

За формою та змістом апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Апеляційна скарга подана особою, яка має право на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 356, 359 ЦПК України

ухвалив:

Поновити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року.

Відкрити апеляційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Шевченка Максима Романовича, за апеляційною скаргою представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Васіної ІнниОлександрівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року.

Копію ухвали апеляційного суду та копію апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами надіслати учасникам справи.

Роз'яснити, що відповідно до ч. 4 ст.360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: