АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року

м. Харків

Справа № 643/4539/17

Провадження № 22-ц/790/743/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.

при секретарі - Чабан А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 643/4539/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання права та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2017 року, ухвалене суддею Коротким І.П., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання права та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначає, що 29 квітня 2016 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір №980-006-000004402 банківського рахунку. На виконання умов цього договору відкрито поточний рахунок НОМЕР_1. 29 квітня 2016 року та 13 травня 2016 року він поповнив поточний рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» на 70000грн. та 40000грн. 29 квітня 2016 року між ним, як позикодавцем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» як позичальником укладено договір №980-006-000231258, згідно умов якого ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» отримало у тимчасове платне користування грошові кошти в розмірі 70000грн. та зобов'язалося повернути їх позикодавцеві в установлений договором строк на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський» та сплати за період користування відповідні проценти. 13 травня 2016 року між ним та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено додаткову угоду до договору№980-006-000231258 від 29 квітня 2016 року, згідно якої суму позики збільшено на 40000грн., що загалом становить 110000грн. На виконання умов цього договору 19 травня 2016 року від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на його поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» НОМЕР_1 надійшли кошти в розмірі 110000грн. 23 травня 2016 року прийнято рішення про запровадження з цієї дати тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський», а з 13 липня 2016 року розпочато процедуру його ліквідації. У задоволенні його клопотання про включення до переліку вкладників було відмовлено.

Просив визнати за ним право на отримання відповідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 110000грн. та зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами на суму 110000грн.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, подав письмові заперечення, у яких просив в задоволенні позову відмовити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано право ОСОБА_1 на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду за рахунком НОМЕР_1 на суму 110000грн.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком НОМЕР_1 на суму 110000грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що даний позов мав розглядати в порядку адміністративного судочинства. Оскільки між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір позики, а не договір банківського вкладу, його кошти були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим повернення їх на рахунок позикодавця, у позивача відсутнє право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду.

Судом неправомірно зроблено висновок, що за договором банківського рахунку позивач набуває статусу вкладника Банку, оскільки за цим договором здійснюється лише розрахункове обслуговування рахунку позивача.

Розглядаючи спір суд визначив відповідачем ПАТ «Банк Михайлівський», а рішенням зобов'язав вчинити дії уповноваженого Фонду, як суб'єкта владних повноважень, яка не була стороною у справі та не залучалась судом в якості відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з тексту позовної заяви 29 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір №980-006-000004402 банківського рахунку. На виконання умов цього договору відкрито поточний рахунок НОМЕР_1. 29 квітня 2016 року та 13 травня 2016 року він поповнив поточний рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» на 70000грн. та 40000грн.

29 квітня 2016 року між ним, як позикодавцем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» як позичальником укладено договір №980-006-000231258, згідно умов якого ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» отримало у тимчасове платне користування грошові кошти в розмірі 70000грн. та зобов'язалося повернути їх позикодавцеві в установлений договором строк на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський» та сплатити за період користування відповідні проценти.

13 травня 2016 року між ним та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено додаткову угоду до договору№980-006-000231258 від 29 квітня 2016 року, згідно якої суму позики збільшено на 40000грн., що загалом становить 110000грн. На виконання умов цього договору 19 травня 2016 року від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на його поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» НОМЕР_1 надійшли кошти в розмірі 110000грн.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» 23 травня 2016 року виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13 червня 2016 року №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з якими розпочату процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

На підставі рішення Правління НБУ №124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський»» 12 липня 2016 року виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочата процедура ліквідації банку і виплату коштів вкладникам цього банку.

ОСОБА_1 на адресу відповідача направлено заяву-вимогу про включення його до переліку вкладників, проте йому було відмовлено, оскільки як зазначено в ксерокопії листа на а.с.14 переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року в сумі 110000грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-006-000231258 від 29 квітня 2016 року» на рахунок НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 є нікчемним.

Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до суду.

Згідно ст. 15 ЦПК України (у редакції на час ухвалення рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 255 та п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

В обсязі конкретних обставин цієї справи зміст (суть) спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, що виникли між позивачем, Фондом та уповноваженою особою Фонду, визначення яких залежить від з'ясування прав позивача, статусу Фонду, мети його створення, завдань, поставлених перед ним, повноважень та обов'язків Фонду і його уповноважених осіб, функцій, які на нього покладаються.

Акти, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1 і 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Статтею 6 КАС України (у редакції, викладеній на час ухвалення рішення) установлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України (у редакції, викладеній на час ухвалення рішення) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України (у редакції, викладеній на час ухвалення рішення) суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Частинами 1 та 2 ст. 17 КАС України (у редакції, викладеній на час ухвалення рішення) передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на: правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій; публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі -Закон, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, і цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

За змістом ст. 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч.1 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

За змістом п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Наведене свідчить, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим, має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону).

Зважаючи на викладене Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2018 року у справі №820/11591/15.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 не погоджується з діями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та ставить питання про визнання за ним права на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду 110000грн. та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком НОМЕР_1 на суму 110000грн.

За таких обставин рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю, оскільки спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Судові витрати підлягають перерозподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч. 1 п. 4, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2017 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання права та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Компенсувати за рахунок держави Публічному акціонерному товариству «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 704грн. 00коп. (сімсот чотири гривні 00 коп.) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 03 травня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Піддубний Р.М.