РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2256/18

пр. № 2/759/3786/18

27 березня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження за викликом сторін цивільну справу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в лютому 2018 року заявив позов про стягнення з ОСОБА_2 677500 грн. на погашення заборгованості за договором позики.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 р. розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження за викликом сторін.

Представник позивача ОСОБА_3 подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі.

ОСОБА_2 в суд не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, відзиву на позов не надходило.

За таких обставин суд вважає за можливе винести рішення на наявних матеріалах.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_2 15.10.2014 р. взяв у ОСОБА_1 в борг 25000 доларів США, які зобовязався повернути до 13.11.2014р. Передачу коштів сторони оформили відповідною розпискою. (а.с. 8)

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов'язання, що випливають з договору позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Наявність розписки у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено, а тому суд визнає, що позов вимог є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Тому, суд визнає позов обгрунтованим, і вважає за необхідне на задоволення позову стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в еквіваленті на національну грошову одиницю, що становить 677500 грн.

Витрати у справі, за вказаного рішення, суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 258, 258, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2) 677500 (шістсот сімдесят сім тисяч п'ятсот) грн. на погашення боргу за договором позики від 15.10.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у сумі 6775 (шість тисяч сімсот сімдесят п'ять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинського районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отриання його копії.

Головуючий Сенько М.Ф.