ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року

м.Суми

Справа №592/3550/17

Номер провадження 22-ц/788/643/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_8,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Єременка Романа Олександровича та представника третьої особи Приватного підприємства «Клімат-С» Мурзи Леоніда Антоновича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2018 року в складі судді Бичкова І.Г., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 26 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

29 березня 2017 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1. Свої вимоги він обґрунтував тим, що спірна квартира є заставним майном на підставі укладеного з банком іпотечного договору від 30 березня 2013 року у забезпечення виконання основного зобов'язання за договором кредиту від 29 березня 2013 року. Оскільки приватним підприємством «Клімат-С» (далі - ПП «Клімат-С») не були виконані кредитні зобов'язання і утворився борг у сумі 206199,72 грн, тому рішенням апеляційного суду від 25 грудня 2015 року в рахунок погашення цього боргу було звернуто стягнення на належну йому квартиру шляхом визнання права власності на неї за банком. На виконання рішення апеляційного суду від 25 грудня 2015 року він сплатив борг у повному обсязі, а на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 серпня 2016 року, визнано іпотечний договір від 30 березня 2013 року припиненим у зв'язку із повним виконанням кредитного зобов'язання. Проте, банк звернувся до приватного нотаріуса і той на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року здійснив перереєстрацію права власності на квартиру за відповідачем та вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про зміну власника квартири, ігноруючи рішення місцевого суду про припинення іпотеки. Таким чином, ОСОБА_6 вважав, що внаслідок неправомірних дій відповідача його було незаконно позбавлено права власності на квартиру, тому він просив позов задовольнити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Виключено запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про припинення (реєстрацію переходу прав власності - повне відчуження) права власності, реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, внесені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., дата, час державної реєстрації: 28.07.2016 11:04:33, відомості внесено до реєстру: 02.08.2016 року 08:40:34, індексний номер рішення: 30728902.

ПАТ «Дельта Банк» з вказаним рішенням суду не погодилось і, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року було звернуто стягнення на квартиру позивача шляхом визнання права власності на неї за банком, тому сплата ОСОБА_6 в наступному кредитної заборгованості правового значення не має, оскільки спосіб та порядок виконання вказаного вище рішення суду змінений не був. Крім того, на думку відповідача, безпідставність вимог позивача стосовно іпотечної квартири також підтверджена судовими рішеннями, а саме: рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23 березня 2017 року, в яких суди підтвердили, що єдиним законним власником спірної квартири є банк. Також, на момент сплати позивачем коштів, а саме: 05 січня 2016 року, кредитна заборгованість у повному обсязі не була погашена, так як розрахунок суми боргу був здійснений станом на 18 травня 2015 року, тому кредитні зобов'язання ще не були припинені. Відповідач посилається і на те, що виконання рішень судів першої та апеляційної інстанцій стосовно задоволених вимог ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки припиненим зупинено на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2016 року до розгляду справи касаційною інстанцією, яка на даний час ще не розглянута. Крім того, банк звертає увагу апеляційного суду і на те, що оскаржуваним рішенням суду виключено записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що були вчинені приватним нотаріусом, який, до того ж не є учасником даної справи, хоча дії цього нотаріуса у момент перереєстрації квартири, як зазначено в постанові Сумського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року, визнані правомірними. У зв'язку із зазначеним банк вказав в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, вийшов за межі позовних вимог.

13 квітня 2018 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_6 на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги банку та, зокрема, звертає увагу суду на те, що 05 січня 2016 року він виконав рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року, оскільки повністю погасив кредитну заборгованість. Крім того, у відзиві зазначається, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 серпня 2016 року, виключено запис із Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про спірну квартиру, однак, відповідач ігнорує зазначені вище судові рішення та факт повернення боргу. Таким чином, позивач просить рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» Єременка Р.О., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_8 та представника третьої особи ПП «Клімат-С» Мурзи Л.А., які просили залишити рішення суду без змін, а скаргу - без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що 29 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПП «Клімат-С» було укладено кредитний договір №КЮ-ВКЛ-2017006, відповідно до умов якого банк надав позичальнику 200000 грн з кінцевим терміном повернення заборгованості до 28 березня 2016 року (а.с. 7-9).

Для забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором 30 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, та належала йому на праві власності (а.с. 10-12).

Станом на 18 травня 2015 року у ПП «Клімат-С» утворився борг за кредитним договором на загальну суму 206199,72 грн., у зв'язку з чим банк звернувся з позовом до ОСОБА_6, як до майнового поручителя, та просив суд у рахунок погашення цього боргу визнати право власності на квартиру за собою.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2015 року було відмовлено у задоволенні вказаних вище вимог банку, проте, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року рішення місцевого суду було скасовано, а вимоги банку були задоволені. В рахунок погашення заборгованості ПП «Клімат-С» за кредитним договором № КЮ-ВКЛ- 2017006 від 29 березня 2013 року станом на 18 травня 2015 року в розмірі 206199,72 грн було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30 березня 2013 року шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк» на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартістю 448571 грн, яка належала на праві власності ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_6 05 січня 2016 року сплатив банку заборгованість позичальника ПП «Клімат-С» за кредитним договором в сумі 206199,72 грн (а.с. 17).

Крім того, посилаючись на погашення заборгованості, ОСОБА_6 звертався з позовом до банку з вимогами про визнання договору іпотеки від 30 березня 2013 року припиненим, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 серпня 2016 року, було задоволено і, відповідно, іпотечний договір було припинено. Також рішенням суду було виключено запис з Державного реєстру іпотек про предмет іпотеки стосовно квартири АДРЕСА_1, а також виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про предмет іпотеки.

Під час розгляду вимог про визнання іпотечного договору припиненим ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 квітня 2016 року було забезпечено позов ОСОБА_6 шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2016 року було зупинено виконання вказаних вище судових рішень, а саме: рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 червня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 03 серпня 2016 року до закінчення касаційного провадження, яке станом на 03 травня 2018 року ще не було закінчено.

28 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року було зареєстровано припинення права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 87-118).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. про визнання протиправним та скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 серпня 2016 року №30728902, згідно з якими була проведена державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта Банк».

Крім того, позивачем порушувалось питання і щодо скасування запису про державну реєстрацію права власності банку на спірну квартиру, а відповідач ставив зустрічні вимоги про зняття арешту зі спірної квартири. Однак, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23 березня 2017 року, було відмовлено у задоволенні позову банку до ОСОБА_6 про зняття арешту зі спірної квартири, а також було відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_6 до банку про скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру за необґрунтованістю вимог.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що не дивлячісь на наявність рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року банк не набував права власності на спірну квартиру, а лише отримав можливість набути таке право, оскільки задовольнити забезпечені іпотекою вимоги у судовому порядку банк має право лише шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки через процедуру проведення прилюдних торгів і застосування процедури продажу, чого банком зроблено не було. Таким чином, як вважав місцевий суд, приватний нотаріус не мала правових підстав для реєстрації права власності на спірну іпотечну квартиру за банком. Крім того, суд також дійшов висновку, що перереєстрація квартири за банком після погашення позивачем кредитної заборгованості свідчить про подвійне стягнення боргу, а сума заборгованості є неспівмірною з вартістю предмета іпотеки. Отже, дійшовши вказаних висновків, суд першої інстанції вважав, що відновлення порушених прав позивача можливе у спосіб не визнання за ним права власності на квартиру, а шляхом виключення записів стосовно спірної квартири з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно про припинення стосовно нього права власності на спірну квартиру.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, відповідно до рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, приватним нотаріусом 28 липня 2016 року було зареєстровано припинення права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1. Щодо визнання вказаних дій нотаріуса неправомірними, то з цього приводу сторони не надали відповідних доказів.

Отже, правових перешкод для здійснення приватним нотаріусом 28 липня 2016 року реєстрації припинення права власності ОСОБА_6 на спірну квартиру фактично не існувало.

Факт ухвалення Ковпаківським районним судом м. Суми рішення від 02 червня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 серпня 2016 року, виконання яких зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2016 року, свідчить про наявність обставин щодо повного погашення позивачем кредитної заборгованості, що, на думку колегії суддів, не може бути підставою вважати, що внаслідок цього новим власником спірної квартири знову став ОСОБА_6, так як єдиним судовим рішенням, яким визнано право власності на спірну іпотечну квартиру за банком та на підставі якого приватним нотаріусом здійснена державна реєстрація відповідних прав відповідача, залишається рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року, яке набрало законної сили.

Таким чином, посилання відповідача в апеляційній скарзі на безпідставне спростування судом права власності на спірну квартиру за банком заслуговує на увагу, так як висновок суду першої інстанції з цього приводу є необґрунтованим.

Заслуговують на увагу також і доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_6 просив визнати за ним право власності на спірну квартиру, заявляючи вказані вимоги до ПАТ «Дельта Банк», як до відповідача. Водночас, суд першої інстанції, частково задовольнивши позовні вимоги, застосував такий спосіб захисту, про який позивач не просив, а саме: ухвалив виключити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно про припинення (реєстрацію переходу прав власності - повне відчуження) права власності, реєстрацію права власності на спірну квартиру.

Таким чином, суд першої інстанції фактично зобов'язав реєстратора вчинити дії щодо виключення з реєстрів інформації про іпотечну квартиру, не залучивши, при цьому, реєстратора до справи в якості співвідповідача.

Отже, приймаючи до уваги обставини того, що суд першої інстанції частково задовольнив позов з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, оскаржене рішення суду на підставі ст. 376 ч. 1 п. п. 1, 4 ЦПК України підлягає скасуванню, а апеляційна скарга, відповідно, підлягає задоволенню.

Оскільки позов ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, тому на підставі ч. 2 п. 2; ч. 13 ст. 141 ЦПК України сплачений ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у сумі 6728,57 грн для перегляду рішення суду в апеляційному порядку слід компенсувати відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Приватне підприємство «Клімат-С», про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 6728 грн 57 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С.Г.Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І.Собина

Т.А.Левченко