Справа № 521/63/13-ц
Провадження № 2/521/1766/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

«23» квітня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, посилаючись на те, що відповідач здійснив самочинне будівництво нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: споруди площею 80,6 кв.м, яка використовується під жилий будинок, споруди площею 22,6 кв.м, яка використовується під гараж, споруди площею 1 кв.м, яка використовується під вбиральню, та споруди площею 3,2 кв.м, яка використовується під котельню та в порушення порядку, встановленого Законами України «Про основи містобудування», «Про планування та забудову територій», «Про архітектурну діяльність», що підтверджується службовою запискою, фотофіксацією, планом-схемою, актом від 25 травня 2010 року та копією технічного паспорта від 07 жовтня 1994 року, що, на думку позивача, відповідно до ст. 376 ЦК України є підставою для знесення самочинно збудованих споруд.

У зв'язку із зазначеними обставинами позивач просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язано ОСОБА_1за свій рахунок знести самочинно збудоване нерухоме майно, побудоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме: споруду площею 80,6 кв.м, яка використовується під жилий будинок, споруду площею 22,6 кв.м, яка використовується під гараж, споруду площею 1 кв.м, яка використовується під вбиральню, споруду площею 3,2 кв.м, яка використовується під котельню.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2012 року, позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1за свій рахунок знести самочинно збудоване нерухоме майно, побудоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме: споруду площею 80,6 кв.м, яка використовується під жилий будинок, споруду площею 22,6 кв.м, яка використовується під гараж, споруду площею 1 кв.м, яка використовується під вбиральню, споруду площею 3,2 кв.м, яка використовується під котельню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2012року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2011 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2012 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача у судове засідання з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у попередніх судових засіданнях позов не визнали у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1,що підтверджується рішенням виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів трудящих від 02 лютого 1973 року № 83.

За зазначеною адресою він побудував споруду площею 80,6 кв.м, яка використовується під жилий будинок; споруду площею 22,6 кв.м, яка використовується під гараж; споруду площею 1 кв.м, яка використовується під вбиральню, та споруду площею 3,2 кв.м, яка використовується під котельню.

Технічний паспорт на спірне майно виготовлено КП «ОМБТІ та РОН» 07 жовтня 1994 року, проте право власності не зареєстровано.

Із копії будинкової книги осіб, що проживають у будинку АДРЕСА_1, розпочатої 02 жовтня 1971 року, вбачається, що відповідач з членами сім'ї був зареєстрований у спірному будинку з 01 січня 1974 року.

Згідно з рішенням Ільїчівської райради від 26 вересня 1991 року будинок був перенумерований з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.

Дозвіл на прописку в зазначеному будинку було надано рішенням виконкому Ільїчівської райради від 02 лютого 1973 року №83, яким підтверджено рішення виконкому від 07 травня 1971 року № 288 та дозволено видати будинкову книгу по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1

За рішенням селищної ради 1981 року було проведено розподіл садиби АДРЕСА_1 між подружжям ОСОБА_1, внаслідок чого по АДРЕСА_1 утворено дві нові садиби з інвентарним АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. До садиби АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1відійшов жилий будинок, який подружжя ОСОБА_1 самовільно побудували у 1974 році, та частина спільної ділянки площею 215 кв.м. Садиба пройшла інвентаризацію в БТІ 07 жовтня 1994 року.

Згідно з наявним в матеріалах справи технічним паспортом, під час інвентаризації 07 жовтня 1994 року були в наявності: жила будівля літ. «А» та котельня літ. «Г», 1985 року побудови, гараж «Б» та вбиральня «В», 1990 року побудови, а також прибудови літ. «а» та літ. «а-1».

Встановлено, що 24 грудня 2010р. Малиновською районною адміністрацією ОМР було розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо погодження прийняття в експлуатацію домоволодіння АДРЕСА_1 за вказаною адресою.

Малиновська районна адміністрація ОМР своїм розпорядженням №997/01-06 погодила прийняття в експлуатацію житлового будинку літ "А,а,а-1", гаражу літ "Б", котельної літ "Г", "вбиральні "В", які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, вирішено видати ОСОБА_1 довідку про погодження прийняття в експлуатацію вказаного будинку.

06 січня 2011р. Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області на ім'я ОСОБА_1 було видано сертифікат на забудову, що ним зведена.

На підставі вказаного сертифікату Інспекцією архітектурно - будівельного контролю в Одеській області було прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт нерухомості, побудований ОСОБА_1

На підставі сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 06.01.2011р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт: житловий будинок літ. «А», загальною площею 80,90 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: літ. «Б» - гараж, літ.«Г»-котельня, літ.«В»- вбиральня, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю з урахуванням частини четвертої цієї статті.

Сертифікат відповідності - це документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Прийняття в експлуатацію збудованих до 31.12.2008р. без залучення підрядних організацій приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, які споруджувалися без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади з питань будівництва та архітектури, за наявності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об'єкт.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 07.10.1994р. житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, був збудований до 31.12.2008р. без дозволу на виконання будівельних робіт.

Таким чином, прийняття в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову території» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тобто за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади з питань будівництва та архітектури, за наявності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою на якій розміщений такий об'єкт.

Крім того, механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених забудовниками-фізичними особами у період з 5 серпня 1992р. до 1 січня 2008р. без дозволу на виконання будівельних робіт, на підставі заяви про прийняття в експлуатацію, яку подано до 31 грудня 2010року встановлює Тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009року №1035.

Встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання незаконним і скасування сертифікату від 06.01.2011р., який виданий на забудову ОСОБА_1 та розпорядження Малиновської районної адміністрації ОМР №997/01-06 від 24.12.2010р. та сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2014р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Таким чином, було встановлено, що земельна ділянка площею 0,0368га за адресою: АДРЕСА_1, була видана ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, під вже забудоване нерухоме майно.

Таким чином перелік документів, що зібрані по справі, спростовує доводи позивача про те, що ОСОБА_1 проживає у самочинній забудові, яка підлягає знесенню.

Згідно ч.15 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

За положенням частин 1,4,7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом , якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це не порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил.

Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст.9 Закону України від 20 травня 1999року «Про архітектурну діяльність»), в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці, переобладнання нежитлової будівлі в житлову.

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Згідно зі ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Відповідно до ч.ч.4,7 ст.376 та ст.391 ЦК України орган місцевої влади чи місцевого самоврядування мають право вимагати знесення самочинно збудованої будівлі, в разі якщо вона збудована на його земельній ділянці, або якщо вона збудована на земельній ділянці, яка виділена забудовнику для цієї мети, але з відступленням від проекту чи з порушенням будівельних норм і правил, або якщо таке будівництво порушує право інших осіб, в разі неможливості його перебудувати або відмови особи, яка його здійснила, перебудувати будівлю.

Зі змісту постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2014р. вбачається, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 квітня 2008р., ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0368 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки-для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Тобто, земельна ділянка площею 0,0368 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_1 у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, твердження позивача про те, що нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є самочинним, не відповідають дійсності і спростовуються матеріалами справи.

В даному випадку, позивач не надав суду належних, допустимих, переконливих доказів у обґрунтування своїх вимог в розумінні ст.ст.76,81 ЦПК України.

Крім того, позивач при розгляді справи не надав суду докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги.

Відтак, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження свої вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2-14, 76-81, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 273,352,354-356 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Малиновський районний суд м. Одеси.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23 квітня 2018року.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ