П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м. Рівне

справа № 1705/2565/2012

провадження № 22-ц/787/646/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В.(суддя -доповідач), Шимківа С.С., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

боржник - ОСОБА_3

її представник - ОСОБА_4

заявник - Дубенський міськрайонний відділ ДВС

стягувач - ПАТ «Альфа Банк»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області в складі судді Ральця Р.В. від 3 вересня 2012 року, проголошену о 9 год.32хв в м.Дубно

за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки України ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 3 вересня 2012 року громадянку України ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання нею боргових зобов'язань.

Ухвала мотивована тим, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, а невжиття заходів до задоволення подання в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В поданій на вказану ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на її незаконність в зв'язку з порушенням судом норм процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано положення діючого законодавства, яким передбачається обмеження у праві виїзду за кордон на підставі судового рішення про стягнення заборгованості, наявності виконавчого провадження та ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Державним виконавцем не було надано суду жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, а наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Крім того, відсутні докази про направлення виконавцем їй копії постанови про відкриття виконавчого провадження та про наявність у неї закордонного паспорта та її виїзд за межі України.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Мулик Г.П. зазначає, що рішення суду не виконане. Крім того на виконанні у 2013-2015роках знаходились ще два виконавчі документи про примусове виконання судових рішень про стягнення з ОСОБА_3 коштів. Ухвала судом першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, просить її відхилити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 6-2896 від 30.12.2010 року, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Альфа банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 32962,03грн. та судових витрат у розмірі 10грн., а всього 32962 грн. 03 коп.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 3 вересня 2012 року задоволено подання державного виконавця відділу ДВС Дубенського міськрайонного управління юстиції Остапчука О.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент розгляду подання державного виконавця) державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регулювалося ст. 377-1 ЦПК України (2004р.).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Встановлено, що виконавче провадження по виконанню зазначеного судового рішення державним виконавцем було відкрито 7.08.2012року, і боргові зобов'язання ОСОБА_3 не виконуються.

Із матеріалів справи вбачається, що вище зазначений виконавчий документ неодноразово пред'являвся стягувачем до виконання, однак кожний раз повертався останнім через неможливість виконання. Крім того, у 2012-2013роках на виконанні перебувало 2 виконавчих листа про виконанню судових рішень про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Аккорд» заборгованості в сумі 2315,78грн. та на користь КБ «Надра» заборгованості в сумі 10141,8гнр., жодне з яких виконано не було. За весь час, ОСОБА_3 не сплатила жодної копійки в рахунок погашення боргу.

Будь-які докази на підтвердження факту виконання боржником рішення суду в матеріалах справи відсутні, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги про добросовісність дій боржника.

Покликання апеляційної скарги щодо недоведеності факту ухилення боржника від виконання судових рішень не ґрунтуються на матеріалах справи.

Із доводів апеляційної скарги та пояснень представника боржника у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 не сплачує борги за виконавчими документами через відсутність роботи та коштів.

Боржником не надано, а матеріали справи не містять доказів, що вона вчиняла дії для погашення заборгованості, повідомляла державного виконавця про одержаний дохід та вчиняла всі залежні від неї дії на погашення існуючого зобов'язання. Крім того в матеріалах справи відсутні докази наявності непереборної сили та того, що боржник є непрацездатним.

Окрім цього, значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають не лише у навмисному, а також у іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому виконанню, і Закон України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця вчиняти дії щодо виконання судового рішення та надає йому право на звернення до суду з відповідним поданням на власний розсуд.

При цьому, задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України, суд першої інстанції врахував положення статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обмеження у праві виїзду за межі України не є позбавленням боржника права на вільне пересування та право вільно покидати Україну та повертатися до України, оскільки воно є тимчасовим і діє до виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням суду, а матеріали справи не містять доказів, що у ОСОБА_3 відсутні боргові зобов'язання.

Ураховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 3 вересня 2012 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Шимків С.С.

Повне судове рішення складено 4 травня 2018 року.