Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/729/18

Номер провадження: 2/511/405/18

04 травня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А. І.,

при секретарі Міщенко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

в с т а н о в и в :

29 березня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 21.11.2017 року, звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, та просив суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і довічно.

Посилаючись на те, що вона є матір'ю ОСОБА_2 і на сьогоднішній день вона є людиною похилого віку та інвалідом другої групи, яка має проблеми зі здоров'ям, її пенсії їй не вистачає для постійне лікування на прийняття щоденно дорогих препаратів, також на харчування та оплати комунальних послуг, так як її розмір становить 1553,36 гривень. Таким чином вона потребує матеріальної допомоги, але її син ОСОБА_2 добровільно її не надає. Її син знаходиться у працездатному віці, має офіційний стабільний заробіток, тому він зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу їй.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, її інтереси представляє представник за довіреністю.(а.с.10).

Представник позивача ОСОБА_3.в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав вказані позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 27).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.28).

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Добровеличківського району відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області, актовий запис №109, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сином ОСОБА_1 (а.с.8).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Як роз'яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Водночас зазначені чинники, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, що підтверджується копією посвідченням серії НОМЕР_4 від 15.02.2005 року, довічно (а.с.20).

Згідно довідки ОСОБА_1 перебуває на обліку в Новоукраїнському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України у Кіровоградської області, як така, що отримує пенсію за віком при повному стажі, розмір пенсії в вересні 2017 року становить 1445,76 грн., а з жовтня становить 1553,36 гривень (а.с. 10).

Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Позивач є пенсіонером та інвалідом та пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Вона є непрацездатною, позбавлена можливості забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, в силу її інвалідності. На сьогоднішній день її син, не допомагає позивачу матеріально, не забезпечує матір всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, який є сином позивачки, слід стягнути аліменти на її утримання.

Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Розглядаючи питання про розмір аліментів, суд, враховуючи положення ст. 202-206 Сімейного Кодексу України, дійшов висновку, що стягненню з відповідачів підлягають аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення, тобто з 29 березня 2018 року, довічно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімума непрацездатних осіб.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць.

З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави).

З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на своє утримання у зв'язку з втратою працездатності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 12, 13, 34, 89, 141, 206, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімума непрацездатних осіб, починаючи з 29 березня 2018 року, довічно.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривен. (Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ). Реквізити для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача:Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Панчук