Справа № 541/2319/17
Провадження №2/541/108/2018
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
25 квітня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю: секретаря судового засідання - Олешко Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 125000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що починаючи з травня 2017 року йому на номер телефону почали надходити дзвінки та смс від компанії ШвидкоГроші з вимогами про сплату боргу, які з червня 2017 року почастішали і стали надходити погрози. Знаючи, що він ніколи не користувався послугами компанії ШвидкоГроші, він прийшов до найближчого відділення компанії ШвидкоГроші і надав їм документи, а саме ксерокопію паспорта та ІПН, PUK коди номеру телефону Vodafona про те, що він не та людина, яка їм потрібна. Після чого йому продовжили надходити дзвінки та смс з погрозами мотивуючи це вже тим, що він нібито поручитель і несе таку ж відповідальність, що і позичальник. Це все відбувалось в період коли він перебував на лікуванні в Головному військовому клінічному госпіталі в м.Києві після важкого поранення в період з 01.11.2016 року по 20.09.2017 року і переніс внаслідок дій відповідача погіршення психо-емоційного стану, втрату сну, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, неможливість спілкування з оточуючими аж до госпіталізації його до психічного відділення. Після чергового дзвінка від компанії ШвидкоГроші в ході якого йому повідомили, що на його адресу проживання будуть спрямовані колектори, що призвело до чергового зриву, оскільки разом з ним проживає дружина, яка є інвалідом і перенесла хірургічну операцію в онкологічній клініці. Завдану йому моральну шкоду оцінив у розмірі 125000 гривень, що обумовлена завданими душевними стражданнями, погіршенням в наслідок дій компанії ШвикоГроші, стану здоров`я його сім`ї.

Ухвалою судді від 1 листопада 2017 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом (а.с.32).

Представник відповідача ОСОБА_2 , що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 112) надала до суду відзив на позов, в якому виклала позицію відповідача, яка полягає в наступному. З додатків до позовної заяви наданих позивачем «роздруківка вхідних смс від ШвидкоГроші» вбачається, що вказані повідомлення адресовані не позивачу, ім`ям та по-батькові якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 тобто жодним чином не стосується та не порушують прав позивача. З вказаних додатків не вбачається, на який номер телефону відправлені вказані повідомлення, з якого номеру телефону вони відправлені, кому належать вказані номери телефону, що не підтверджує направлення саме відповідачем позивачу будь-яких повідомлень, оскільки такі повідомлення могли бути направлені будь-якою особою, так як номер телефону позивача зазначений у позовній заяві НОМЕР_1 знаходиться у відкритому доступі в мережі інтернет. Зокрема пошукова система Google знаходить щонайменше дві веб-сторінки з цим номером телефону.

Вся надана медична позивачем медична документація стосується ушкодженням його здоров`я, яке відбулося внаслідок травми, отриманої під час виконання бойового завдання в зоні АТО. Жоден з наданих документів не підтверджує ніякого ушкодження здоров`я, а також душевних страждань завданого позивачу внаслідок отримання ним смс-повідомлень та дзвінків, а підтверджують завдання шкоди здоров`ю позивача завданої внаслідок виконання ним бойового завдання в зоні АТО о якого ТОВ «Споживчий центр» не має жодного відношення.

Обґрунтування моральної шкоди не підтверджено жодним належним і допустимим доказом у зв`язку з чим відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 107-108).

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-УІІІ) і відповідно до п.п.9 п. 1 розділу 13 Перехідних положень цього Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 березня 2018 року протокольною ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області розгляд вище зазначеної справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.118).

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, пояснив, що смс-повідомлення від ШвидкоГроші продовжують надходити йому до цього часу, на підтвердження чого надав для огляду свій мобільний телефон.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою (а.с. 125).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 в період з 21.09.2016 по 03.03.2017 року та із 10.06.2017 по 17.09.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області (а.с.10). 01.11.2016 року отримав поранення під час виконання бойового завдання в Донецькій області (а.с.4, 5), в зв`язку з яким він перебував на лікуванні у Волноваській ЦРЛ з 01.11.2016 по 02.11.2016, в/ч НОМЕР_2 з 02.11.2016 по 05.11.2016, КЗ «Обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова з 05.11.2016 по 09.11.2016, в/ч НОМЕР_3 з 29.11.2016 по 07.02.2017, з 04.03.2017 по 03.04.2017, з 13.04.2017 по 24.05.2017, НВМКЦ «ГВКГ» з 09.11.2016 по 29.11.2016, з 06.02.2017 по 22.02.2017, з 03.04.2017 по 13.04.2017, з 12.06.2017 по 21.07.2017, з 02.09.2017 по 20.09.2017 (а.с.7-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.
Як роз`яснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 125000,00 грн., позивач посилався на перенесення в наслідок дії відповідача погіршення психо-емоційного стану, втрату сну, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, неможливість спілкуватися з оточуючими у зв`язку з чим був госпіталізований до психічного відділення.
На підтвердження заявлених вимог позивачем до матеріалів справи надано копії роздруківки смс-повідомлень на ім`я ОСОБА_5 з назвою відправника ShvGroshiякі надійшли 20.06.2017 р., 23.06.2017 р., 30.06.2017 р., 07.07.2017 р., 11.07.2017 р., 13.07.2017 р., 14.07.2017 р., 25.07.2017 р., 01.09.2017 р.,15.09.2017 р., 06.10.2017 р., а також що надійшли у квітні 2018 року та були оглянуті в судовому засіданні в мобільному телефону позивача (а.с. 11-16), копію свідоцтва про хворобу №281-т, виданого 20 вересня 2017 року госпітальною військово-лікарською комісією травмотологічного профілю НВМКЦ «ГВКГ» МО України (а.с.7-8), копію виписного епікризу №14989 виданого національним Військово-медичним клінічним центром «ГВКГ», згідно з яким ОСОБА_1 рекомендовано запобігати психо-емоційних перевантажень (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
П. 5 вищевказаної постанови роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12, та ст.81 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що протиправними діями відповідача йому були завдані немайнові втрати, спричинені моральними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті, а саме: погіршення психо-емоційного стану, втрату сну, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, неможливість спілкуватися з оточуючими у зв`язку з чим був госпіталізований до психічного відділення.
Однак, позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 125000,00 гривень не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди.
Таким чином, факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідача не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Наведені позивачем в позовній заяві обставини не свідчать про наявність причинного зв`язку між душевними стражданнями позивача і бездіяльністю або діями відповідача, вини останнього в її заподіянні. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1168, 1195 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», що знаходиться в м.Київ, вул. Саксаганського, 133-а, , про стягнення моральної шкоди в сумі 125000 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Сидоренко

Повне судове рішення складене 2 травня 2018 року