Справа № 242/1752/18
Провадження № 2-з/242/9/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.04.2018 р. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначив, що 18.09.2017 р. померла його мати ОСОБА_2

За життя мати залишила заповіт, в якому все своє майно заповідала йому.

Після її смерті він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте йому стало відомо, що приватним нотаріусом Селидівського нотаріального округу ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом його брату ОСОБА_1, з яким у нього неприязні відносини.

Від знайомих йому стало відомо, що брат має намір розпорядитися спадковим майном, з приводу чого має намір звернутися до суду із позовною заявою, а тому просив накласти арешт на відчуження будинку у м.Селидове по вул.Героїв праці, 23, та у м.Селидове по вул.Верхня (Артема), 82-2.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно копії заповіту від 28.02.2009 р. ОСОБА_2 все своє майно, з чого б воно не полягало і де б воно не знаходилось, та взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1

ОСОБА_2 померла 18.09.2017 р. та ОСОБА_4 була подана заява про прийняття спадщини за заповітом від 07.03.2018 р., яку було направлено рекомендованим листом до Першої селидівської нотаріальної контори 13.03.2018 р.

Відповідно до ч.3 ст.153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Так, заявником було додатково надано суду докази на підтвердження викладених обставин.

Як вбачається з довідки КП «Селидівське БТІ», станом на 01.01.2013 р. житловий будинок за адресою: м.Селидове, вул.героїв Праці (вул.П.Морозова), буд.№ 23 числиться за ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 08.08.1977 р. за № 2418, зареєстрований у Селидівському БТІ 09.08.1977 р. за № 2424.

Як вбачається з довідки КП «Селидівське БТІ», станом на 01.01.2013 р., ? частка житлового будинку з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: м.Селидове, вул.Верхня (колишня вул.Артема), буд.№ 82АДРЕСА_1, числиться за ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської держнотконтори 10.01.1998 р. за р.№ 38, зареєстрований у Селидівському БТІ 15.01.1998 р. за р.№ 3488.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні.

У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2ст. 149 ЦПК.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку про недоведеність викладених у ній доводів, оскільки суду надано докази на підтвердження права власності ОСОБА_2 лише на ? частки житлового будинку з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: м.Селидове, вул.Верхня, 82/2, але станом на 01.01.2013 р. та не надано доказів на підтвердження того, що зазначене майно, на яке заявник просить накласти арешт, дійсно є власністю ОСОБА_2 на теперішній час, а відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя