Справа № 209/3304/17
Провадження № 2/209/261/18
13 квітня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
при секретарі Герасимчук І.О.,
за участі позивача ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Друга кам'янська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, з 1993 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_9; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 на квартиру, житловою площею 19,0 кв.м., загальною площею 41,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_4, з якою він перебував у фактичних шлюбних відносинах з червня 1993 року по день її смерті. Спільних дітей в них не було. Вони мали повноцінну родину, спільний бюджет, вели спільне господарство. До 1994 року вони разом проживали у квартирі, розташованій АДРЕСА_2. У 1994 році вони прийняли рішення про продаж цієї трикімнатної квартири, та придбання двокімнатної квартири для дочки дружини - ОСОБА_5 та однокімнатної квартири для них з дружиною. 20 квітня 1994 року вони з дружиною за їх спільні кошти придбали однокімнатну квартиру, розташовану АДРЕСА_1, та придбали двокімнатну квартиру для дочки дружини. При нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу однокімнатної квартири він не заперечував проти того, щоб право власності на цю квартиру було оформлено на ім'я дружини. 27 квітня 1994 року право власності на придбану однокімнатну квартиру на ім'я ОСОБА_4 було зареєстровано в Дніпродзержинському БТІ. У придбаній квартирі АДРЕСА_1 одразу ж була зареєстрована ОСОБА_4, а у 2006 році був зареєстрований її онук - відповідач ОСОБА_3, мати якого, виїжджаючи на постійне місце проживання до Росії, продала належну їй двокімнатну квартиру. Неповнолітній ОСОБА_3 залишився на їх вихованні та утриманні. Вони втрьох стали проживати у спадковій квартирі. Він, позивач, був зареєстрований у гуртожитку АДРЕСА_5, оскільки після розірвання шлюбу з першою дружиною, мав надію отримати квартиру і тому не реєструвався у придбаній однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, в якій постійно проживав з 1994 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді цієї квартири. Він більше двадцяти років на момент смерті ОСОБА_4 разом з нею проживав однією сім'єю у спадковій квартирі. До теперішнього часу він проживає у цій квартирі, де знаходяться всі його речі та майно, сплачує комунальні платежі, підтримує квартиру у належному житловому стані. Вважав, що він фактично та своєчасно прийняв спадщину після смерті цивільної дружини. У 2017 році, коли йому дозволив стан його здоров'я, він звернувся до Другої кам'янської державної нотаріальної контори для юридичного оформлення спадщини. Проте, постановою державного нотаріуса від 26 липня 2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та через відсутність в нього документів на підтвердження факту прийняття спадщини. Інші особи до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не зверталися, спадщину фактично не приймали і свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося. Відповідач ОСОБА_3, який є онуком померлої, зареєстрований у спадковій квартирі і є потенційним спадкоємцем п'ятої черги за законом, також не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що він єдиний є власником вказаної квартири, право власності на яку він набув в порядку спадкування після померлої ОСОБА_4, як спадкоємець четвертої черги за законом.
Під час підготовчого засідання, за клопотанням представника позивача ОСОБА_2, були витребувані докази у справи: спадкова справа після померлої ОСОБА_4; відомості про наявність чи відсутність зареєстрованого шлюбу з іншими особами у позивача та ОСОБА_4 в період часу з 10 жовтня 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_9; копія актового запису про народження ОСОБА_6; копія актового запису про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7; копія актового запису про народження ОСОБА_3
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав та не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.
Від завідувача Другої кам'янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори (а.с. 60).
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності представника третьої особи та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Представник позивача - ОСОБА_2 у вступному слові стисло виклала зміст та підстави позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Також надала пояснення про те, що дочка померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 була присутньою на похоронах своєї матері, але не зверталася із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги, та фактично спадщину не приймала. ЇЇ син та онук померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_3, який зареєстрований у спадковій квартирі та є спадкоємцем п'ятої черги за законом, також не звертався із заявою про прийняття спадщини. При цьому, позивач, який спільно проживав із спадкодавцем однією сім'єю, є спадкоємцем четвертої черги за законом. Позивач розірвав попередній шлюб у 1988 року, а ОСОБА_4 з 1993 року була вдовою. Під час проживання однією сім'єю ні позивач, ні померла ОСОБА_4 у шлюбах з іншими особами не перебували.
Позивач ОСОБА_1, допитаний як свідок згідно ст. 92 ЦПК України, надав показання про те, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 з 1993 року, а з 1994 року постійно мешкав разом з нею у квартирі АДРЕСА_1. Вони проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка, але без реєстрації шлюбу. Квартира складається із однієї житлової кімнати. У цій квартирі також зареєстрований та проживав онук ОСОБА_4 - відповідач ОСОБА_3, 1991 року народження, матір'ю якого є дочка померлої - ОСОБА_5, яка разом із своїм чоловіком виїхала на заробітки до Москви і залишилася там проживати. Свого сина ОСОБА_3 вона залишила на виховання своїй матері. Він та ОСОБА_4 з трирічного віку виховували ОСОБА_3, який проживав разом з ними до смерті ОСОБА_4 Мати відповідача - ОСОБА_5 приїхала на похорони своєї матері та знаходилися тиждень у м. Кам'янське, а від'їжджаючи до Москви, забрала із собою свого сина ОСОБА_3, який працевлаштувався у Москві і більше в Україну не повертався. З того часу він, позивач, сам проживає у спадковій квартирі, оплачує комунальні послуги, ця квартира є його єдиним місцем проживання. Він не має іншого житла, а за місцем реєстрації у гуртожитку по АДРЕСА_5, люди взагалі не мешкають, бо гуртожиток не придатний до проживання. У попередньому шлюбі він перебував з 1968 року по 1988 року. Чоловік ОСОБА_4 помер у 1993 році, і вона більше шлюб не реєструвала. На фотографіях, що знаходяться в матеріалах справи на аркушах 29, 30 зображені він з ОСОБА_4, чоловік її дочки - ОСОБА_9, онук ОСОБА_3.
Вислухавши вступне слово представника позивача ОСОБА_10, показання позивача, допитаного як свідка, та показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14).
Як вбачається із технічного паспорту (а.с. 19-20), квартира складається із однієї житлової кімнати, має житлову площу 19,0 кв.м. та загальну площу 41,8 кв.м.
Згідно довідок ТОВ "ЄРЦ КП" від 14 липня 2017 року (а.с. 23), ОСОБА_4 була зареєстрована у квартирі по АДРЕСА_1 з 27 травня 1994 року і по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_9. Разом з нею у цій квартирі був зареєстрований її онук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Також у квартирі з 1994 року постійно проживав позивач ОСОБА_1, який мешкає в ній до теперішнього часу, що підтверджується актом про проживання від 27 вересня 2017 року, затвердженим начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 24).
Як пояснив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, який був допитаний як свідок, з 1993 року він та ОСОБА_4 стали проживати однією сім'єю, як чоловік та дружина, але шлюб не реєстрували. У 1994 році вони разом стали проживати у квартирі по АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 він залишився проживати у цій квартирі, де мешкає до теперішнього часу. Відповідач ОСОБА_3, який є онуком померлої, також до смерті ОСОБА_4 проживав у цій квартирі, а після її смерті виїхав разом із своєю матір'ю до Москви і більше в Україну не повертався.
Те, що з 1993 року ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_4 однією сім'єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, а у квартирі АДРЕСА_1 з 1994 року та до смерті ОСОБА_4, підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка надала показання про те, що позивач доводиться їй дядьком. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спочатку проживали на Лівому березі у трикімнатній квартирі разом з дочкою ОСОБА_4 - ОСОБА_5. Через рік вони продали цю квартиру та купили собі однокімнатну квартиру по проспекту Героїв АТО, а ОСОБА_5 купили двокімнатну квартиру. Вона з ними часто спілкувався, вони зустрічалися на свята. Приблизно через два роки після покупки квартири ОСОБА_5 поїхала на заробітки до Москви, а її син ОСОБА_3 залишився проживати разом із своєю бабусею ОСОБА_4 та позивачем. Вони виховували ОСОБА_3, проживали дружно, однією сім'єю, як чоловік та дружина, мали спільний бюджет. В жовтні 2013 року ОСОБА_4 померла. На похорони приїхала її дочка ОСОБА_5 та забрала із собою до Москви свого сина ОСОБА_3. Після цього вони до м. Кам'янське більше не приїздили та з позивачем не спілкувалися. ОСОБА_1 до теперішнього часу проживає у квартирі по АДРЕСА_1. Позивач під час спільного проживання із ОСОБА_4 не перебував у шлюбі з іншими особами. На фотографіях, що знаходяться у матеріалах справи зображені позивач, ОСОБА_4, чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_7, онук ОСОБА_3.
Також факт спільного проживання позивача та ОСОБА_4, як чоловіка та жінки, з 1995 року по день смерті ОСОБА_4 підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, яка надала показання про те, що вона є сусідкою позивача, мешкає у квартирі АДРЕСА_8. У вказаному будинку вона проживає з 1995 року і знає ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як чоловіка та дружину. Позивач разом з ОСОБА_4 мешкали у однокімнатній квартирі 25, яка розташована на 7-му поверсі. Разом з ними проживав їх онук ОСОБА_3. ОСОБА_4 померла чотири роки тому назад. Онука ОСОБА_3 його мати забрала до Москви, а ОСОБА_1 залишився сам проживати у квартирі. На фотографіях, що знаходіться у матеріалах справи, зображені позивач, ОСОБА_4, чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_7, онук ОСОБА_3.
Згідно частин 2, 4 статті 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним те, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1993 року до дня смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_9 проживали разом, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1. Вони підтримували фактичні сімейно-шлюбні відносини, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки, разом виховували на той час неповнолітнього онука ОСОБА_4 - відповідача ОСОБА_3.
Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 підтверджується копією актового запису № 1332 від 09.11.1990 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 89), копією актового запису № 991 від 26.11.1991 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с. 90).
Як вбачається із повідомлення Дніпровського районного у м. Кам'янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 21.03.2018 року № 1060/14.17-30 (а.с. 82), за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян в Україні актові записи про шлюб ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, з іншими особами за період з 10.10.2008 року по 10.10.2013 року не виявлено.
Таким чином, судом встановлено, що на протязі останніх п'яти років до смерті ОСОБА_4, коли позивач ОСОБА_1 проживав разом однією сім'єю з ОСОБА_4, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_4 не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 з 1993 року по день смерті спадкодавця ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_9 проживав з нею однією сім'єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу.
Також судом встановлено, що позивач після смерті спадкодавця залишився проживати у квартирі по АДРЕСА_1, де проживає до теперішнього часу, сплачує комунальні послуги по квартирі, що свідчить про фактичне прийняття позивачем спадщини у вигляді вказаної квартири, що відкрилася після померлої ОСОБА_4
У 2017 році позивач звернувся до Другої державної кам'янської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, проте постановою нотаріуса від 26 липня 2017 року (а.с. 12) позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ОСОБА_4 в зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.
Крім того, у постанові нотаріуса було зазначено, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 строком у шість місяців, який почався з часу відкриття спадщини, не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.
Згідно матеріалів спадкової справи (а.с. 70-75), копія якої витребувана судом, окрім позивача ОСОБА_1, ніякі інші особи із заявами про прийняття спадщини за законом або за заповітом після померлої ОСОБА_4 до нотаріальної контори не зверталися.
Зазначене вище свідчить про те, що відповідач ОСОБА_3, який до теперішнього часу зареєстрований у спадковій квартирі, але не проживає в ній з 2013 року, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкодавцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини».
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживли однією сім'єю, як подружжя, без реєстрації шлюбу, більше п'яти років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги після померлої ОСОБА_4. Він фактично прийняв спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій ОСОБА_4, та до теперішнього часу проживає у спадковій квартирі.
З урахуванням вище викладеного, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем четвертої черги, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 на вказану вище квартиру.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Друга кам'янська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, з 1993 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_9.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 на квартиру, житловою площею 19,0 кв.м., загальною площею 41,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.