Справа № 388/1324/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2018 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6, фермерське господарство «Катеринівське» про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_7 мала право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса» у розмірі 6,57 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї земельної частки (паю) на місцевості.

Позивач ОСОБА_4 є спадкоємцем права на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса» у розмірі 6,57 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї земельної частки (паю) на місцевості після смерті ОСОБА_7

21 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області із заявою про виділення земельної частки (паю) у натурі.

Розпорядженням голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 91-р від 3 березня 2017 року ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості).

5 квітня 2017 року державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області внесено земельну ділянку до Державного земельного кадастру, присвоєно кадастровий номер :02:000:0330.

11 квітня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність.

Одночасно ОСОБА_4 вимагав розірвати договір оренди невитребуваної земельної частки (паю) укладеного 9 жовтня 2015 року між ОСОБА_5 районною державною адміністрацією Кіровоградської області та фермерським господарством «Катеринівське».

ОСОБА_4 отримав листа ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 01-35/55/1 від 18 квітня 2017 року з якого дізнався, що розпорядженням голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 138-р від 13 квітня 2017 року скасовано попереднє розпорядження від 3 березня 2017 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, а також, що земельна ділянка № 330 умовно закріплена за ОСОБА_8

Позивач зазначає, що спадкоємець ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області після надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, окрім цього не передбачено нормативними актами закріплення земельних часток (паїв) за громадянами.

Розпорядженням ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 266-р від 2 серпня 2017 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано ОСОБА_6 у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0330, який 3 серпня 2017 року уклав договір оренди цієї земельної ділянки із фермерським господарством «Катеринівське».

ОСОБА_4 вважає, що головою ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області при видачі спірних розпоряджень порушено його права на земельну частку (пай).

З огляду на вищезазначене, позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 138-р від 13 квітня 2017 року; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 266-р від 2 серпня 2017 року; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0330 площею 5,8188 га, що знаходиться на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області; визнати недійсним договір оренди землі укладений 3 серпня 2017 року між ОСОБА_6 та фермерським господарством «Катеринівське».

ОСОБА_5 районна державна адміністрація Кіровоградської області надіслала до суду відзив на позов в якому зазначає, що відсутні підстави для скасування розпорядження голови № 91-р від 3 березня 2017 року, оскільки земельна ділянка № 330 закріплена за ОСОБА_9, а тому її спадкоємцю ОСОБА_6 розпорядженням голови № 261-р від 31 липня 2017 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки № 330 в натурі (на місцевості). Розпорядженням голови № 266-р від 2 серпня 2017 року затверджено технічну документацію та передано у власність земельну ділянку площею 5,8188 га кадастровий номер :02:000:0330.

Фермерське господарство «Катеринівське» надіслало до суду пояснення з приводу позову. У цих поясненнях зазначає, що згідно зі схемою поділу земель колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса» за ОСОБА_9 закріплена земельна ділянка № 330, а за ОСОБА_7 закріплена земельна ділянка № 48.

ОСОБА_6 реалізовано право на земельну частку (пай), розпорядженням голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 266-р від 2 серпня 2017 року йому передано у власність земельну ділянку площею 5,8188 га кадастровий номер :02:000:0330.

3 серпня 2017 року між ОСОБА_6 та фермерським господарством «Катеринівське» укладено договір оренди землі площею 5,8188 га кадастровий номер :02:000:0330.

Фермерське господарство «Катеринівське» вважає, що відсутні підстави для задоволення цього позову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, ОСОБА_1 позов підтримала за обставин зазначених у ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову за обставин зазначених у відзиві на позов, просила відмовити у позові.

Представник третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_6 та фермерського господарства «Катеринівське» ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що ОСОБА_7 згідно зі сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР № 0094781 мала право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса» Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області площею 6,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 12).

За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 9 листопада 2016 року виконуючим обовязки державного нотаріуса ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_10, зареєстрованого у реєстрі за № 293, спадкоємцем майна ОСОБА_7, яка померла 8 березня 2000 року є онук ОСОБА_4, батько якого ОСОБА_11 помер 25 вересня 1994 року. Спадщина складається із земельної частки (паю), що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса» в розмірі 6,57 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 13).

Визначення організаційних та правових засад виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками врегульовано Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

За змістом ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є, зокрема свідоцтво про право на спадщину.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

Положеннями ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

21 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області із заявою про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 9 листопада 2016 року виконуючим обовязки державного нотаріуса ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_10, зареєстрованого у реєстрі за № 293 (а. с. 14).

Розпорядженням голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 91-р від 3 березня 2017 року ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 5,82 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. ОСОБА_4 замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), погодити її згідно з вимогами чинного законодавства та подати на затвердження після присвоєння кадастрового номера (а. с. 15).

На виконання вищезазначеного розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 91-р від 3 березня 2017 року ОСОБА_4 виготовлено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 16-27).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 5 квітня 2017 року земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:000:0330 (а. с. 28).

Зважаючи на вищезазначене, можливо дійти висновку, що ОСОБА_4 маючи право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса» Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області розміром 6,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 9 листопада 2016 року виконуючим обовязки державного нотаріуса ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_10, зареєстрованого у реєстрі за № 293 в порядку визначеному Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» для здійснення виділення земельної ділянки у натурі (на місцевості) із земель цього колективного сільськогосподарського підприємства звернувся до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області, що у визначеному цим Законом порядку розпорядженням голови № 91-р від 3 березня 2017 року надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Окрім цього, згідно з розпорядженням голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 91-р від 3 березня 2017 року ОСОБА_4 виготовлено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, тобто реалізовано цей акт органу виконавчої влади індивідуальної дії.

Розпорядженням голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 138-р від 13 квітня 2017 року визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 91-р від 3 березня 2017 року.

Конституційний Суд України у рішенні № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст. 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст. 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 91-р від 3 березня 2017 року за своєю суттю є ненормативним правовим актом органу виконавчої влади, є актом одноразового застосування, вичерпує свою дію фактом виконання, тому не може бути скасоване чи змінене органом виконавчої влади після виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно зі ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Оскільки розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 138-р від 13 квітня 2017 року порушує права ОСОБА_4 на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно із Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», відповідно цей акт має бути визнаний незаконним та скасований.

Окремо слід зазначити, що реалізація особою членом колективного сільськогосподарського підприємства права на земельну частку (пай), тобто виділення в натурі (на місцевості) конкретної земельної ділянки здійснюється на підставі рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки та внесення відомостей про власника до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а не на підставі рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки.

Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування ( ст. 1 Закону України «Про землеустрій»).

За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 20 липня 2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_12, зареєстрованого у реєстрі за № 397, спадкоємцем майна ОСОБА_9, яка померла 5 травня 1997 року є син ОСОБА_6 Спадщина складається із земельної частки (паю), що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса» в розмірі 6,57 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 83).

Розпорядженням голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 261-р від 31 липня 2017 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 5,82 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. ОСОБА_6 замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), погодити її згідно з вимогами чинного законодавства та подати на затвердження після присвоєння кадастрового номера (а. с. 80).

Розпорядженням голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 266-р від 2 серпня 2017 року ОСОБА_6 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,8188 га ріллі кадастровий номер :02:000:0330 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 86).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93529541 від 2 серпня 2017 року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 5,8188 га ріллі кадастровий номер :02:000:0330, що знаходиться на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, номер запису про право власності 21692181 (а. с. 98).

Отже, ОСОБА_6 реалізував своє право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса», отримавши в натурі (на місцевості) земельну ділянку згідно із Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а також документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку.

За змістом ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема до компетенції районної державної адміністрації в межах повноважень належить право приймати рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Матеріали цієї цивільної справи не містять доказів того, що виділена в натурі та передана у власність ОСОБА_6 земельна ділянка згідно із Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» мала бути виділена в натурі та передана виключно позивачу, відповідно суд не бачить підстав для визнання незаконним та скасування розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 266-р від 2 серпня 2017 року.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником.

У цій справі суд установив, що власником земельної ділянки площею 5,8188 га кадастровий номер :02:000:0330, що знаходиться на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області є ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_4 ніколи не був власником земельної ділянки площею 5,8188 га кадастровий номер :02:000:0330, що знаходиться на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, рішення компетентного органу про передачу йому у власність цієї земельної ділянки не приймалось, правовстановлюючі документи не було отримано.

Отже, ОСОБА_4 не має права вимагати визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 5,8188 га кадастровий номер :02:000:0330, що знаходиться на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Окрім цього, власником цієї землі є ОСОБА_6, про що суд зазначав, однак позов до нього не предявлявся.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, що встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У разі, якщо позивач, не будучи стороною оспорюваного ним договору, домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом цього договору, то виходячи з правової природи спірних правовідносин між сторонами існують речово-правові відносини, і належним способом захисту в такому разі є один із способів, передбачених главою 29 ЦК України: віндикація (ст. ст. 387, 388 ЦК України) - якщо річ перебуває у володінні відповідача; визнання права власності (ст. 392 ЦК України) - якщо річ не вибула з володіння позивача, однак його право на неї не визнається відповідачем.

Положення ч. 3 ст. 215 ЦК України при вирішенні такої категорії справ підлягають застосуванню в тому разі, якщо позивач не домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом оспорюваного ним договору, а його порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану в результаті визнання цього договору недійсним.

Аналізуючи вищезазначені положення, враховуючи, що позивач не є та не був власником предмета спірного правочину, а також не предявляв позову до сторін цього правочину, відповідно суд уважає необґрунтованим цей позов у частині вимог про визнання недійсним правочину.

Окремо слід зазначити, що суд звертав увагу представника позивача, що заявлено вимогу про визнання правочину недійсним, однак сторони цього правочину не відповідають за позовом. З цього приводу дій спрямованих на залучення до участі у справі сторін правочину відповідачами вчинено не було.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 640 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 21, 215, 216, 392, 393 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6, фермерське господарство «Катеринівське» про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди землі.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 138-р від 13 квітня 2017 року «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області № 91-р від 3 березня 2017 року».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 районної державної адміністрації Кіровоградської області (місцезнаходження за адресою: вул. Соборності України, 28, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область, 28500, ідентифікаційний код 04055216) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 28500, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 640 (шістсот сорок) грн понесених судових витрат.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 7 травня 2018 року.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_13