Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 484/2961/17

провадження № 61-12786св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - комунальне підприємство Первомайської міської ради «Тепло»,

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2017 року у складі судді Медведєвої Н. А. та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 15 січня 2018 року у складі колегії суддів: Галущенка О. І., Лисенка П. П., Серебрякової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» (далі -

КП «Тепло»), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про перерахунок заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що у власності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебуває квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до повідомлення КП «Тепло» заборгованість за надання послуг централізованого опалення вказаної квартири станом на 20 березня 2017 року становить 11 667,17 грн.

У квартирі з 2009 року відсутні батареї, а тому квартира відключена від центрального опалення. ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 просила зобовʼязати КП «Тепло» провести перерахунок нарахованої суми заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від

18 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до

КП «Тепло», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про перерахунок заборгованості відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для проведення перерахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 15 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від

18 жовтня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції.

09 лютого 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового звʼязку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 15 січня 2018 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

У березні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

02 квітня 2018 року КП «Тепло» через засоби поштового звʼязку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 15 січня 2018 року залишити без змін.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно положень пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог. Оскільки встановлено, що ОСОБА_4 самовільно, механічним від'єднанням відключила прилади опалення від системи централізованого опалення та з грудня 2009 року припинила сплату платежів за отримане тепло. Після закінчення дії договору на постачання теплової енергії до квартири, укладеного з відповідачкою до 2009 року, подача теплоносія до квартири здійснювалася через стояки. А тому відсутні підстави для проведення перерахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня

2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від

18 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 15 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська