_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1975/18
УХВАЛА

08.05.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання відповідача ОСОБА_1 про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 29 листопада 2017 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №б/н від 25 вересня 2017 року в сумі 31907 гривень 07 копійок, яка складається з: заборгованості за договором позики в сумі 24000 гривень 00 копійок; неустойки у вигляді пені у розмірі 10 відсотків в сумі 7200 гривень 00 копійок; трьох відсотків від простроченої суми у розмірі 67 гривень 07 копійок; витрат по сплаті судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 14.12.2017 року відкрито провадження на підставі вищевказаної позовної заяви ОСОБА_2 та призначено по справі попереднє судове засідання.

16 лютого 2018 року у підготовчому судовому засідання за участю сторін по справі, судом було ухвалено закрити підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23 березня 2018 року.

23 березня 2018 року у звязку з перебуванням головуючого по справу у щорічній основній відпустці, судове засідання по справі було призначено на 08 травня 2018 року о 11 годині 30 хвилин.

Також 23 березня 2018 року до суду від відповідача по справі ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, в якій відповідач просить суд визнати недійсним договір позики №б/н від 25 вересня 2017 року.

В судовому засіданні 08 травня 2018 року відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про прийняття вказаної зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Суд зазначає, що пунктом 3 частини 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обовязків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно із ст. 193 ЦПК України відповідач має право предявити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом враховується, що вказані норми встановлені ЦПК України, діють з 15 грудня 2018 року, а саме у звязку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 ч.1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Водночас, згідно з п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Згідно ж усталеної прецедентної практики ЄСПЛ закон повинен бути прогнозованим для учасників провадження.

З огляду на вищевикладене, оскільки провадження по справі було відкрито 14 грудня 2017 року, тобто до набрання чинності вказаним Законом №2147-VIII від 03.10.2017 року, судом у підготовчому судовому засіданні 16.02.2018 року були розяснені сторонам по справі права та обовязки, передбачені статтями 43 і 49 ЦПК України, а також визначено відповідачеві пятнадцятиденний строк з дня розяснення вказаних прав для подання відзиву на позовну заяву та розяснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а також у відповідності до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, має право у строк для подання відзиву предявити зустрічний позов.

У звязку з чим, пятнадцятиденний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву та подання зустрічної позовної заяви сплив 05 березня 2018 року.

Як вже судом зазначалось, відповідачем ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву до суду 23 березня 2018 року, тобто з пропуском встановленого строку для подання зустрічної позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем пропущено строк для предявлення зустрічної позовної заяви та необґрунтовано поважність пропуску строку, суд дійшов висновку, що прийняття зустрічного позову суперечить принципу правової визначеності, зустрічна позовна заява подана в порушення вимог ст.193 ЦПК України, а тому не може бути прийнята до розгляду з первісним позовом, що не позбавляє відповідача звернутись до суду з самостійними позовними вимогами в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 178, 193 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання відповідача ОСОБА_1 про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Розяснити ОСОБА_1 його право на звернення з цим позовом до суду в загальному порядку, що встановлений Цивільним Процесуальним Кодексом України.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали суду складений 08 травня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.