Справа № 357/3994/18
У Х В А Л А

"25" квітня 2018 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Білоцерківської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С ТА Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із цивільним позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку.

Вказана позовна заява подана в одному екземплярі, без додатків та сплаченого судового збору.

Згідно даних програми електронного документообігу суду, позивачем подано девять аналогічних позовних заяв до одного й того самого відповідача з тим самим предметом позову та з тих самих підстав (справи №357/3466/18, 357/3993/18; 357/3994/18; 357/4339/18; 357/4342/18; 357/4345/18, 357/4352/18, 357/4353/18, 357/4355/18), чотири позовні заяви з яких протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2018 року (справа №357/3994/18) та 24.04.2018 року (справи №357/4339/18, 357/4342/18, 357/4353/18) зареєстровано та передано до провадження судді Кошелю Б. І.

Цивільно-процесуальний кодекс України в редакції від 15.12.2017 року, усунув прогалини в законодавстві в питані впливу з боку сторін на вибір суддів шляхом подання численної кількості тотожних позовів.

Так, приписи п. 11 ч. 1 ст. 257 та ст. 185 ЦПК України спрямовані на запобігання маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Крім того, у своїй позовній заяві, ОСОБА_1 повідомив суд, що згідно з вимогами ст. 175 ЦПК України, ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача та з тих самих підстав, що є завідомим введенням суду в оману.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Ухвалою суду від 25.04.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Білоцерківської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку, зареєстровану за №357/3993/18 (суддя Кошель Л. М.) було повернуто позивачу у звязку із зловживанням процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Конвенції, де вказано, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується Судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

З огляду на викладене, суд вважає, що в спірних правовідносинах підлягає застосуванню висновок ЄСПЛ, оскільки дії позивача при поданні ним такої кількості позовних заяв порушують встановлений порядок роботи Суду та ускладнюють належний перебіг розгляду інших справ, оскільки у суду виникає процесуальний обов'язок надати правову оцінку поданим документам.

Проблема зловживання правом відома з часів римського права, адже вже римські юристи фіксували випадки реалізації суб'єктивного права не заради задоволення законних інтересів уповноваженої особи, а виключно з метою заподіяння шкоди зобов'язаній особі. Така реалізація права визнавалась не лише недобросовісною, а й злісною.

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі "Філіс проти Греції" (рішення від 17.10.1996) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов'язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Нормами ч 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Ст. 143 ЦПК України передбачені такі види заходів процесуального примусу:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) привід;

5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обовязків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву повернути позивачу, оскільки позивачем подано девять позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, суд визнає дії позивача зловживанням процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями. Дії позивача ОСОБА_1 є свідченням недобросовісного використання, наданих йому законом процесуальних прав, а з огляду на чисельність поданих позовних заяв та з метою попередження позивача в подальшому зловживати своїми процесуальними правами, суд вважає за необхідне застосувати до нього заходи процесуального примусу у вигляді максимального розміру штрафу в сумі 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 286 грн.

Відповідно до п.6 ч.4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 143-144, 148, 185 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Білоцерківської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку повернути позивачу.

Застосувати до ОСОБА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1 заходи процесуального примусу у вигляді штраф у розмірі 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 286 грн., який стягнути з останнього в дохід державного бюджету.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя ОСОБА_2