__________________________________________________________________________________________________________________
справа № 522/9250/15-ц
провадження № 2/520/4580/18
УХВАЛА

про передачу справи іншому суду

м. Одеса

07.05.2018 року суддя Київського районного суду міста Одеси Літвінова І.А., вирішуючи питання щодо прийняття з Приморського районного суду м. Одеси цивільної справи № 522/9250/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», нині - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (, м. Київ, вул. Ковпака, 29) про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2015 року ОСОБА_1 предявив позов до Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» з позовними вимогами про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору іпотеки та договорів про внесення змін до кредитного та іпотечного договорів.

Позовна заява була подана до Приморського районного суду м. Одеси (вхід. № 36214/15), розподілена судді Свяченій Ю.Б., ухвалою якої від 07.05.2015 року провадження у справі відкрите та справу призначено до судового розгляду без проведення попереднього судового засідання.

Судові засідання 13.07.2015, 12.08.2015, 08.10.2015 відкладалися у звязку із неявкою сторін.

26 листопада 2015 року судом у судовому засіданні розглянуті клопотання відповідача про залишення без розгляду позовних вимог та клопотання представника позивача про витребування доказів. Розгляд справи відкладено.

Наступні судові засідання 22.12.2015, 21.01.2016, 23.02.2016, 31.05.2016, 20.07.2016, 14.09.2016 не відбувалися у звязку із неявкою сторін.

21 листопада 2016 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, змінивши вимоги з визнання недійсними всіх укладених з Банком договорів припиненими (а.с. 204-205 том І). Питання про прийняття уточненої позовної заяви судом не вирішувалося.

30 листопада 2016 року судом у судовому засіданні без виклику сторін розглянута заява позивача про забезпечення позову та накладено арешт на іпотечне майно із застосуванням певних заборон щодо реєстрації, перереєстрації цього майна відповідачем. Розгляд справи відкладено (а.с. 199-201 том І).

Наступні судові засідання 12.12.2016, 04.04.2017, 29.05.2017 не відбулися у звязку із неявкою сторін.

12 лютого 2017 року у судовому засіданні розглянута заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у звязку із систематичною неявкою позивача. Суд у задоволені заяви відмовив та відклав розгляд справи.

Наступне судове засідання 14.08.2017 не відбулося у звязку із неявкою сторін.

20 жовтня 2017 року позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б. від 07.05.2015 року про відкриття провадження у справі з мотивів порушення правил визначення територіальної підсудності справи.

11 лютого 2016 року, після повернення справи з апеляційного суду Одеської області до Приморського районного суду м. Одеси, позивач ОСОБА_1. подав заяву про зупинення провадження у справі до розгляду Дніпропетровським районним судом м. Києва цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 жовтня 2015 року.

До цього, 02 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про призначення у цивільній справі судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 42-43 том ІІ).

06 вересня 2017 року представник відповідача подав заяву про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у звязку зі спливом позовної давності.

10 вересня 2017 року представник відповідача надав повторну заяву про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у звязку із систематичною неявкою позивача у судові засідання.

Вказані заяви з процесуальних питань Приморським районним судом м. Одеси розглянуті не були.

Як встановлено з ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіна Р.Д. від 22.02.2018 року в провадження судді Абухіна Р.Д. справа надійшла 19.02.2018 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 837/18 від 19.02.2018 року, винесеного у звязку з рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22.11.2017 року, за яким суддю Приморського районного суду м. Одеси Свячену Ю.Б. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя.

Цією ж ухвалою суддя Абухін Р.Д. на підставі ч. 1 ст. 27, ст. 31 ЦПК України постановив цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», - «про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними», - направити за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

Справа № 522/9250/15-ц надійшла до Київського районного суду м. Одеси 03 травня 2018 року та за результатами автоматизованого розподілу передана судді Літвіновій І.А.

Отже, як було встановлено при досліджені матеріалів справи, розгляд цієї справи по суті не розпочинався, фактично з 07 травня 2015 року до цього часу не було проведено належних підготовчих дій до її розгляду.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». У п. 9 частини 1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції Закону № 6232 порядок проведення підготовчого провадження регламентується положеннями Глави 3 Розділу ІІІ цього Кодексу.

Частиною 12 статті 33 ЦПК України встановлено, що у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

При визначенні територіальної юрисдикції (підсудності) вказаної цивільної справи суддя Приморського районного суду м. Одеси в ухвалі від 22.02.2018 року керувався постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в пункті 3 частини 4 якої зазначено, що правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

З наведеного суддя дійшов висновку, що дану справу слід розглядати за правилами виключної підсудності, звернувши увагу на те, що нерухоме майно, що є предметом розпорядження та свідоцтва, які позивач просить суд визнати недійсними розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 144/2, що відноситься до Київського району м. Одеси.

Вважаю, що такий висновок зроблений суддею без врахування положень частини сьомої статті 130 ЦПК України.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, підстави та предмет позову, доходжу висновку про правильність визначення підсудності цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» «про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними» за правилами частини сьомої статті 30 ЦПК України.

За змістом вказаної позовної заяви встановлено, що 17.04.2007 року між ОСОБА_1 з однієї сторони і Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (після реорганізації - Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», ділі - Банк) з другої сторони, був укладений договір кредиту №674-ф03.9/29, за умовами якого Банк зобовязався надати Позичальникові кредит у сумі 55000 (пятдесят пять тисяч) доларів США на споживчі потреби, а Позичальник повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,25% річних строком до 16.04.2022 року. Повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним, здійснюється Позичальником в іноземній валюті - доларах США.

На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № 674-ф03.9/29, 17.04.2007 року між ОСОБА_1 з однієї сторони і Банком з другої сторони, та 13.03.2007 року між ОСОБА_1 з однієї сторони і Банком з другої сторони, був укладений іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У зазначеній позовній заяві позивач та його представник ставлять перед судом питання про визнання недійсними (за уточненими вимогами припиненими) кредитного договору та іпотечного договору із додатковими до них договорами.

Таким чином між сторонами виник спір щодо визнання недійсним правочину, а саме кредитного договору № 674-ф03.9/29 від 17.04.2007 року та недійсними правочинів: іпотечного договору від 17.04.2007 року, договору про внесення змін до договору кредиту №674-ф03.9/29 та договору про внесення змін до іпотечного договору від 17.04.2007 року.

Вимога про скасування заборони відчуження предмету іпотеки, накладеної нотаріусом є похідною від основної вимоги.

Відповідно до частини сьомої статті 30 ЦПК України у випадку обєднання позовних вимог щодо укладення, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобовязання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобовязання.

Місцезнаходження юридичної особи - це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (стаття 1 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»), а відомості про її місцезнаходження містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (стаття 16 зазначеного Закону).

Місцем знаходження відповідача ПАТ «УКРСОЦБАНК», який є стороною основаного зобовязання, значиться адреса, яка територіально відноситься до Голосіївського району міста Києва: м. Київ, вул. Ковпака, 29, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства Юстиції України.

У пунктах 1, 2 та 36 постанови №3 Пленуму «Про деякі питання визначення юрисдикції та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»(далі Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Вирішуючи питання про прийняття до провадження справ, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Отже, згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Київський районний суд м. Одеси не повноважний розглядати цивільну справу № 522/9250/15-ц.

Справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», , м. Київ, вул. Ковпака, 29) про визнання договорів недійсними підсудна Голосіївському районному суду м. Києва на підставі частини сьомої статті 30 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст.ст. 27 -32 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу № 522/9250/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», , м. Київ, вул. Ковпака, 29) «про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними» Голосіївському районному суду м. Київ (п/і 03127, м. Київ, вул. П. Потєхіна, 3-А).

Передачу справи Голосіївському районному суду м. Київ здійснити на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію ухвали надіслати позивачеві протягом двох днів з дня її складення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається через Київський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Літвінова І. А.