Номер провадження: 22-ц/785/2312/18
Номер справи місцевого суду: 523/179/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової ЄС.

за участі секретаря Тьосової Я.В.

з участю: представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2017 року (суддя Кисельов В.К.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, боржник ОСОБА_3 щодо скасування постанов про закінчення виконавчого провадження від 22 квітня 2016 року і зобовязання вчинити певні дії,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

03.01.2017 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на рішення посадової особи державної виконавчої служби Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі-ВДВС) під час виконання рішення суду, і, остаточно уточнивши 16.02.2017 року скаргу просив: визнати постанови головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 (далі-держвиконавець ВДВС) у ВП №47637809 і ВП № 47637928 від 22.04.2016 року неправомірними і зобовязати держвиконавця ВДВС або іншу особу ВДВС усунути порушення та виконати вимоги виконавчих документів шляхом вселення у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі.

Скаргу обґрунтовано тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2014 року за ним, ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна і вселено у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі. З 19.03.2015 року виконавчий лист знаходився на виконанні у ВДВС. У квітні 2016 року заявнику надіслані виконавчі листи про закінчення виконавчого провадження. Станом на січень 2017 року рішення суду про вселення стягувача у примусовому порядку ВДВС не виконано

Посилаючись на те, що рішення суду від 23.07.2014 року фактично не виконано, зокрема заявника не вселено у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі, дії держвиконавця, який закрив виконавчі провадження є неправомірними і останній повинен вчинити дії, повязані із виконанням рішення суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.05.2017 року скаргу задоволено частково: суд визнав неправомірною постанову держвиконавця ВДВС від У ВП №47637809 і зобовязав держвиконавця ВДВС відновити виконавчі дії щодо ВП №47637809 про вселення ОСОБА_2 у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі. Скаргу ОСОБА_2 на дії держвиконавця ВДВС у ВП № 47637928 залишено без розгляду.

(короткого змісту вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3 просить ухвалу суду від 31.05.2017 року у частині задоволення скарги ОСОБА_2 на постанову у ВП №47637809 скасувати і скаргу у цій частині залишити без задоволення, посилаючись на незаконність, безпідставність та необґрунтованість ухвали суду у цій частині.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга ОСОБА_3 зазначає таке: суд дійшов неправильного висновку, що рішення суду про вселення ОСОБА_2 фактично не виконано; рішенням суду від 25.02.2012 року встановлено, що між співвласниками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 склався порядок користування квартирою у натурі; квартиру поділено на дві частини, встановлений паркан і спільні в квартирі лише один дах та стіна; вселення стягувача відбулося лише в частину, яку займає він, при цьому були зламані замки на дверях; інші співвласники ОСОБА_5 і ОСОБА_7 не заперечували проти вселення в їхню частину квартири ОСОБА_2, тоді як він і ОСОБА_6 заперечують проти вселення стягувача; відсутні підстави для поновлення стягувачу строку для звернення зі скаргою через те, що він відмовився підписувати акт про вселення.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Стягувач ОСОБА_2 і держвиконавець ВДВС не скористались правом на подачу відзиву (пояснень або заперечень) на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені такі обставини.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2014 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна і вселено у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі (а.с.15,16).

З 19.03.2015 року виконавчий лист знаходився на виконанні у ВДВС.

У квітні 2016 року заявнику надіслані виконавчі листи про закінчення виконавчого провадження (а.с.5,6).

Згідно акту від 22.04.2016 року, складеного держвиконавцем ВДВС, слюсарем зламані замки і стягувач зайшов до подвіря та збудованих приміщень квартири №1, тобто ОСОБА_2 вселений у квартиру №7 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі (а.с.50).

Постановою держвиконавця ВДВС від 22.04.2016 року у ВП №47637809, виконавче провадження закрито на підставі ст. 49 ч.1 п.8 Закону «Про виконавче провадження».

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 фактично не вселений у квартиру, оскільки рішення суду в частині вселення стягувача у квартиру №7 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі у повній мірі не реалізоване держвиконавцем ВДВС.

Суд також дійшов висновку, що оскільки відсутній порядок користування приміщеннями квартири №7 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі, ОСОБА_2 підлягав вселенню у всі приміщення квартири (а.с.74).

Між сторонами виникли правовідносини з судового контролю за виконанням судових рішень, які регулюються нормами ЦПК України і Законом України «Про виконавче провадження».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції задовольняючи скаргу у частині визнання неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.04.2016 року у ВП № 47637809 виходив з того, що держвиконавець ВДВС не вчинив всіх, передбачених законом дій з метою виконання рішення суду про вселення ОСОБА_2 (а.с72-75).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень - сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи (ст.383 ч.1 ЦПК України у редакції, чинній на час прийняття ухвали, ст. 447 ч.1 ЦПК України).

Згідно акту від 22.04.2016 року, складеного держвиконавцем ВДВС, слюсарем зламані замки і стягувач зайшов до подвіря та збудованих приміщень квартири №1, тобто ОСОБА_2 вселений у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_2 фактично не вселений у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі.

За таких обставин, висновок суду про неправомірність постанови держвиконавця ВДВС від 22.04.2016 року у ВП №47637809 щодо закриття виконавчого провадження з підстав ст. 49 ч.1 п.8 Закону «Про виконавче провадження» є правильним.

Так, відповідно до ст. 49 ч.1 п.8 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній станом на 22.04.2016 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи ОСОБА_3 у скарзі про те, що: висновок суду про невиконання рішення щодо вселення ОСОБА_2 у квартиру є неправильним; рішенням суду від 25.05.2012 року встановлено, що між співвласниками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 склався порядок користування квартирою у натурі; вселення стягувача відбулося лише в частину, яку займає він, при цьому були зламані замки на дверях; інші співвласники ОСОБА_5 і ОСОБА_7 не заперечували проти вселення в їхню частину квартири ОСОБА_2, тоді як він і ОСОБА_6 заперечують проти вселення стягувача; відсутні підстави для поновлення стягувачу строку для звернення зі скаргою через те, що він відмовився підписувати акт про вселення, - не заслуговують на увагу.

Факт неповного виконання рішення суду щодо вселення ОСОБА_2 у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі обєктивно підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, актом держвиконавця ВДВС від 22.04.2016 року (а.с.50).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.05.2012 року вирішені вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 стосовно спадкування ідеальних часток квартири №1будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі і не вирішувались вимоги про визначення порядку користування приміщеннями зазначеної квартири (а.с.84-88).

Виконання рішення суду від 23.07.2014 року про вселення ОСОБА_2 у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі не залежить від того чи заперечують (або не заперечують) боржники у виконавчому провадженні щодо вселення стягувача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у травні 2016 року звертався за захистом свого порушеного права щодо виконання рішення суду про його вселення у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі у порядку адміністративного судочинства, які були задоволенні 29.06.2016 року, однак у подальшому, у порядку адміністративного судочинства, судові рішення скасовані із закриттям провадження у справі (а.с.7,10-14).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що строк пропущений з поважних причин і порушене право підлягає захисту у порядку цивільного судочинства.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що було порушено право ОСОБА_2 на виконання рішення суду про його вселення, суд першої інстанції обґрунтовано захистив порушено право стягувача у виконавчому провадженні.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що ухвала суду про визнання неправомірною постанову у ВП № 47637809 відповідає обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишає без змін у цій частині з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Беручи до уваги, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, останній не має право на відшкодування судових витрат, які він поніс за подачу апеляційної скарги.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2017 року у частині визнання неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.04.2016 року у ВП № 47637809 головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 і зобовязання відновити виконавчі дії щодо виконавчого провадження ВП № 47637809 про вселення ОСОБА_2 у квартиру №1 будинку №7 по 2-му Керченському провулку в м. Одесі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 25.04.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_8

ОСОБА_9