Справа №628/497/18
Провадження№2/628/493/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.

за участю секретаря - Кравцової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя з посиланням на ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 являється її колишнім чоловіком, шлюб з яким був зареєстрований 02 лютого 2002 року, а розірваний 17 квітня 2015 року за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області. 28 жовтня 2013 року за договором купівлі-продажу квартири за час шлюбу позивач з відповідачем придбали двокімнатну квартиру в АДРЕСА_1. А також на відповідача зареєстрований автомобіль марки ВАЗ 2702 2008 року випуску, який був також придбаний сторонами. Позивач стверджує, що відповідач вдобровільному порядку відмовляється визнати за нею право власності на половину майна набутого за час шлюбу, тому ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав. Позивач просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя указану квартиру та автомобіль ВАЗ 2702 2008 року випуску.

У судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та відмовилася від частини позовних вимог щодо визнання спірного автомобіля ВАЗ 2702 2008 року випуску сумісним майном подружжя та просила суд визнати сумісною двокімнатну квартиру в АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної вкартири та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу і витрати по сплаті судового збору.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував з приводу задоволення уточнених позовних вимог в частині визнання сумісною двокімнатну квартиру в АДРЕСА_1. Та заперечував з приводу задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього на користь позивача судових витрат на правову допомогу та сплату судового збору

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2002 року, який зареєстровано Дворічанським відділом реєстрації актів громадянського стану Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №03, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 10).

17 квітня 2015 року рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Після розірвання шлюбу позивачці поновили дошлюбне прізвище «Русан», що підтверджується ксерокопією заочного рішення від 17 квітня 2015 року (а.с. 9).

За період спільного життя сторін, після укладення шлюбу, відповідач ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2013 року на підставі якого став власником 2-х кімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується ксерокопією договору купівлі-продажу та технічним паспортом про реєстрацію права на нерухомість в Купянському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 1930 (а.с. 11-18).

В спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується оригіналом довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області. В довідці також зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі з 30 жовтня 2013 року (а.с. 22).

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 69 СК України визнано право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Як вбачається, «майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі» (ч. 1 ст. 71 СК України); «неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними» (ч. 2 ст. 71 СК України).

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і при цьому вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи викладенні обставини, зважаючи на презумпцію рівності часток подружжя у спільному майні, відсутність домовленості між ними щодо поділу спільно нажитого під час шлюбу майна, суд вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, так-як набута на підставі договору купівлі-продажу під час їх шлюбу, а отже позивач в порядку поділу спільного майна подружжя має право на 1/2 частину квартири. Крім того, відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в цій частині.

Також, у суду відсутні істотні обставини, які б могли послужити підставою для відступу від рівності часток чоловіка чи жінки у праві спільної сумісної власності.

На підставі з'ясованих обставин викладених у позовній заяві, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про задоволення уточненого позову в частині визнання квартири спільною сумісною власністю та поділу її на рівні частини між подружжям.

Що стосується стягнення судових витрат з відповідача то судом встановлено наступне.

Згідно оригіналу квитанції №141701 від 22 грудня 2017 року складеної та підписаної адвокатом ОСОБА_5 позивач сплатила за правову допомогу 4000,00 грн. (а.с. 16).

Крім того, позивачем був сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду, що підтверджується ксерокопією квитанції від 12 січня 2018 року на суму 1147,50 грн. (а.с. 1).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються

На підставі викладеного, оцінивши надані до суду докази, беручи до уваги той факт, що при зверненні до суду позивач сплатила судовий збір та витрати на правову допомогу, враховуючи первісно заявлені позовні вимоги, які під час розгляду справи у суді зменшила та відмовилася від позовних вимог в частині визнання права власності на частку спірного автомобіля марки ВАЗ 2702 2008 року випуску, суд дійшов висновку, що відповідач повинен сплатити позивачу половину від суми понесених судових витрат, які сплатив позивач при зверненні з позовною заявою до суду. Так, позивач сплатила та документально підтвердила судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 1147,50 грн., в такому випадку, у звязку з задоволенням уточнених позовних вимог, відповідач повинен сплатити позивачу (4000,00 грн. + 1147,50 грн.) / 2 = 2573,75 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати квартиру №50 житлового будинку №39 по вул. 1 Травня в м. Купянську Харківської області спільним сумісним майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 загальною площею 49,6 кв.м, житловою 28.9 кв.м., розташовану на пятому поверсі девяти поверхового цегляного житлового будинку.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 загальною площею 49,6 кв.м, житловою 28.9 кв.м., розташовану на пятому поверсі девяти поверхового цегляного житлового будинку .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2 витрати понесені у звязку зі слуханням справи в суді у розмірі 2573,75 грн., з яких 2000,00 грн. за правничу допомогу та 573,75 грн. судового збору.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 травня 2018 року.

Суддя Купянського міськрайонного суду

Харківської області ОСОБА_6