Провадження № 2/369/315/18
20.04.2018 Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Усатова Д.Д.
за участю секретаря Ярмак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,
В судове засідання представник позивача не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного рішення у справі.
В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, жодних клопотань чи заперечень, відзиву на позов не подав, та відповідно до положень ч.6 ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи.
На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
В судовому засіданні було встановлено, що 13.06.2017 року приблизно о 19 годині 00 хвилин водій ОСОБА_2 на автодорозі с. Дмитрівка - с. Михайлівська Рубежівка в Києво-Святошинському районі, Київської області, керуючи транспортним засобом Ореl д.н.з. НОМЕР_1 виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.
Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди (надалі по тексту «ДТП») було завдано шкоду автомобілю НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1 (надалі по тексту «Позивач»), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (копія додається).
В судовому засіданні встановлено, що відповідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області провадження № 3/369/3591/17 (справа 369/6796/17) від 26.09.2017 року, ДТП сталося в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2. Крім того, вказаною постановою було визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП
Згідно ст.. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до Висновку № 561/17 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу автомобіля Renault Kangoo. д.н.з. НОМЕР_3, вартість матеріального збитку в результаті вказаної ДТП на дату оцінки складає 181619,90 грн.Вартість відновлювального ремонту складає 442098,24 грн. грн.
За проведення вищевказаного експертного дослідження Позивачкою було сплачено судовому експерту 1 500 грн. 00 коп., що підтверджується договором про надання експертних послуг від 05.09.2017 року та копією квитанції № 818410.
Крім того, оскільки автомобіль Позивачки після ДТП знаходився в стані, що виключав його самостійне пересування, Позивачка змушена була транспортувати його з місця ДТП на евакуаторі, що підтверджується квитанціями № 014461, № 011256, загальна вартість послуг склала 3 530 грн. 00 коп.
При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до п.1 ч.І ст.1188 ЦПК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
А згідно ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Таким чином, позивач має право вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 181 619 грн., що підтверджено висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 561/17, складеного судовим експертом ОСОБА_6 .
У зв'язку з тим, що в лютому 2018 Моторне (транспортне) страхове бюро України у відповідності до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих частково відшкодувало позивачу шкоду заподіяну відповідачем в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, позивачка звернулась із заявою про зменшення розміру позовних вимог в частині матеріальних збитків.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суду не надано жодного заперечення чи доказу в спростування таких висновків суду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 1866,50 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.22 ,979,1166,1187 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,ст.. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268,280--282 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Д.Д.Усатов