1Справа № 335/5020/18 2-н/335/236/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

7 травня 2018 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., ознайомившись з матеріалами заяви комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з надання послуг з холодного постачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2018 до суду надійшла заява комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з надання послуг з холодного постачання та водовідведення.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За приписами пункту третього частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Зміст заяви КП «Водоканал» про видачу судового наказу становлять вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, заборгованості з надання послуг з холодного постачання та водовідведення в житлове приміщення за адресою: 69017, АДРЕСА_1, за період з 01.10.2007 по 28.02.2018 в розмірі 20 025,44 гривень.

Тобто саме з 01.10.2007 у стягувача виникло право вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з надання послуг з холодного постачання та водовідведення.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, стосовно яких сплила позовна давність, встановлена законом для таких вимог.

Вищеприведені обставини перешкоджають розгляду справи в порядку наказного провадження.

Згідно із пунктом пятим частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.

Підсумовуючи викладене, доходжу висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу на підставі пункту пятого частини першої статті 165 ЦПК України, розяснивши заявникові, що відповідно до частини другої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 36 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163166 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості з надання послуг з холодного постачання та водовідведення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва