Номер справи 220/959/18
Номер провадження № 2-о/220/193/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Великоновосілківський районний Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті матері ОСОБА_2, посилаючись на наступне. 27.01.2018 року у м. Харцизьк Донецької області померла її мати ОСОБА_2, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері 27.01.2018 року нею було отримано лікарське свідоцтво про смерть № 175, видане «Центральною міською лікарнею №1» м. Харцизьк Донецької області. При зверненні до Великоновосілківського районного Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою реєстрації смерті матері їй було відмовлено у реєстрації смерті у звязку з невідповідністю лікарського свідоцтва про смерть зразку документів відповідно до вимог законодавства України, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. На даний час заявник є спадкоємцем майна померлої та має намір оформити спадщину після смерті матері та отримати допомогу на поховання, однак відсутність документів, які б підтверджували факт її смерті, є перешкодою у цьому. Тому просить встановити факт смерті її матері у м. Донецьк Донецької області 27 січня 2018 року.

Ухвалою від 08.05.2018 року провадження у справі відкрито.

Заявник в судове засідання не зявилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за її відсутності. Заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи - Великоновосілківського районного Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вирішення справи на розсуд суду.

Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом встановлено наступні обставини.

Як вбачається з паспортних даних заявника ОСОБА_1, вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 квартал, буд.15.

Згідно довідки № НОМЕР_1 від 03.04.2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території в Донецьку область, Великоновосілківський район, смт.Велика Новосілка, вул.Янісольська, буд. 120.

Згідно паспортних даних ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м.Харцизьк, Донецької області, паспорт Серія КС № 232418, виданий 11 липня 2002 року Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до свідоцтва про народження та свідоцтв про шлюб, заявник ОСОБА_1 є рідною дочкою померлої ОСОБА_2

Судом встановлено, що 27 січня 2018 року у м. Харцизьк Донецької області померла мати заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянка України, уродженка м.Харцизьк, Донецької області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, про що мається лікарське свідоцтво про смерть № 175, видане «Центральною міською лікарнею №1» м. Харцизьк Донецької області, відповідно до якого причиною смерті є хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої та має намір оформити спадщину після смерті матері та отримати допомогу на поховання, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому.

Згідно листа Великоновосілківського районного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику було відмовлено у реєстрації факту смерті, оскільки предявлено документ який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. № 545, а тому є незаконним та не створює правових наслідків.

Враховуючи викладене, надане заявником лікарське свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи досліджені докази, суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом було встановлено, що 27 січня 2018 року у м. Харцизьк Донецької області померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті матері та отримання допомоги на поховання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 264, 265, 273, 293, 315, 317 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 квартал, буд.15 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, 27 січня 2018 року у м. Харцизьк, Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Якішина