Справа № 676/1464/18
Номер провадження 2/676/1273/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2018 р. м. Кам'янець-Подільський

Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Слободенюк О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Камянець-Подільському справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства Староушицької селищної ради «Добробут» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобовязання повернути трудову книжку,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до Комунального підприємства Староушицької селищної ради «Добробут» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобовязання повернути трудову книжку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.03.2017 р. вона була прийнята на роботу до комунального підприємства «Добробут» Староушицької селищної ради на посаду бухгалтера-касира. Свої обов'язки бухгалтера-касира виконувала до 17.01.2018 р. 17.01.2018 р. її було звільнено з посади бухгалтера-касира за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні з роботи їй не віддали трудову книжку. При неодноразовому зверненні, в т.ч. і в письмові формі, директор КП «Добробут» взагалі відмовлявся розмовляти та відповідав, що не видасть трудову книжку, не пояснивши своїх намірів, а іноді дозволяв собі образи в грубій формі. Між нею та директором КП «Добробут» виник спір і змушена була викликати поліцію та поскаржитися на керманича. Зверталася до голови Селищної ради по допомогу у вирішенні проблеми, голова пообіцяв допомогти, але обіцянки залишилися лише обіцянками. Через невидачу трудової книжки з вини відповідача не мала змоги влаштуватися на роботу, або хоча б стати на облік у центр зайнятості як безробітня, а тому була позбавлена будь-яких засобів для власного існування та забезпечення сім'ї. Позивач просить суд на підставі ст.ст. 47, 48, 235 ч.4 КЗпП України винести рішення яким: стягнути з відповідача на її користь «Добробут» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 6095,36 грн.; зобов'язати відповідача видати належно оформлену трудову книжку. В суді представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду представник пояснив, що після звільнення з роботи позивач неодноразово зверталася до директора підприємства з вимогою повернути їй трудову книжку однак той безпідставно відмовляв, на її письмові звернення директор підприємства відповіді не надав, в звязку з виниклими між його довірителькою та директором підприємства конфліктом вимушена була звертатися в поліцію, позивач перебуває з директором підприємства в неприязних відносинах, 23.04.2018 р. при ній акт про відмову в отриманні трудової книжки не складався, вважає його сфальсифікованим.

Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку із їх безпідставністю. Суду представник відповідача пояснив, що відповідач звільнена за власним бажанням, ключі від сейфа, в якому знаходилась і її трудова книжка віддала йому 07.02.2018 р, між ними мав місце конфлікт в звязку з її відмовою від складання бухгалтерських документів по передачі, викликала на підприємство поліцію, в подальшому трудову книжку їй не віддав, так як її потрібно було оформити, оформляв трудову книжку позивача головний бухгалтер, яка була прийнята на роботу 23.02.2018 р.; на письмові заяви позивача від 08.02.2018 р. та від 27.02.2018 р. відповіді не давав; після оформлення трудової позивач її на підприємстві не забирала, переказували її чоловіком, дзвонили; 23.04.2018 р. після відмови позивача від отримання трудової книжки на підприємстві склали відповідний акт та направили їй в той же день лист з пропозицією забрати трудову книжку; позивач відмовилася забирати трудову книжку навмисно з метою отримання коштів з підприємства; трудова книжка знаходиться на підприємстві.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що працює на підприємстві бухгалтером-касиром з 27.01.2018 р. по договору, а з 19.03.2018 р. на постійній основі; головний бухгалтер на підприємство був прийнятий тільки 23.02.2018 р.; трудову книжку позивачу не видавали оскільки просили належним чином оформити та передати бухгалтерські документи; 23.04.2018 р. позивач була на підприємстві однак відмовилась від отримання трудової книжки в звязку з чим було складено акт який також підписала та направлено відповідного листа директора підприємства.

Свідок ОСОБА_5В, суду пояснила, що як депутат селищної ради робила на підприємстві в січні-лютому опис, була свідком як позивач відмовлялася отримувати трудову книжку.

Свідок ОСОБА_6В, суду пояснила, що їй як селищній активістці відомо, що позивач довгий час утримувала в себе ключі від сейфа де знаходились документи, була присутня під час їх передачі; їй відомо що позивач зверталася із заявою на підприємство про видачу трудової книжки; чула що позивач казала, що свідомо не буде отримувати трудову книжку.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що як житель селища була присутня в січні та лютому 2018 р. на підприємстві під час сплати комунальних послуг; чула про конфлікт який був між позивачем та бухгалтером і новим касиром які казали, що віддадуть трудову книжку після того як належно оформить передачу документів, оформить рахунки; другий раз в лютому також був спір про передачу бухгалтерських документів оскільки не було оформлено прийому по касі.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач була прийнята 02 березня 2017 року на роботу до комунального підприємства «Добробут» Староушицької селищної ради на посаду бухгалтера-касира. Наказом № 5 за січень 2018 р. позивач була звільнена з роботи за згодою сторін. З наданої суду позивачем копії наказу № 5 вбачається, що він датований 19.01.2018 р., в той же час з копії наказу № 5 наданої в судовому засіданні представником відповідача в.о. директора підприємства ОСОБА_2 вбачається, що він був винесений 22.01.2018 р.

Як встановлено судом ні 19.01.2018 р., ні 22.01.2018 р. трудова книжка позивачу адміністрацією підприємства видана не була. Між сторонами виник спір з приводу оформлення передачі-прийому бухгалтерських документів, що в судовому засіданні представники сторін визнали, зазначений факт також підтвердили в суді свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 На день винесення рішення судом трудова книжка позивача знаходиться на підприємстві.

Ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Оскільки відповідачем трудова книжка позивачу не видана, трудова книжка знаходиться на підприємстві, а тому вимоги позивача зобов'язати відповідача видати належно оформлену трудову книжку підлягають до задоволення.

Ч.5 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача в суді, що позивач навмисно не отримала трудову книжку на підприємстві, оскільки в судовому засіданні він пояснив, що трудова книжка позивача була підготовлена для видачі їй головним бухгалтером підприємства, яка була прийнята на роботу тільки 23.02.2018 р., крім цього письмових відповідей на заяви позивача від 08.02.2018 р. та від 27.02.2018 р. підприємством не надавалось, що в суді представник позивача визнав. Той факт, що трудова книжка не видавалась позивачу в звязку із виникненням спору щодо передачі бухгалтерських документів в суді підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Факт відмови позивача від одержання трудової книжки підтверджується тільки актом від 23.04.2018 р., складеним на підприємстві, копія якого представником відповідача приєднана до матеріалів справи, та письмовим повідомленням про необхідність отримання трудової книжки від 23.04.2018 р. За таких умов фактично затримка видачі трудової книжки складає: виходячи із дати звільнення 19.01.2018 р. по 23.04.2018 р. складала 63 робочих дні (січень(з 22.01.2018 р. по 31.01.2018 р.) 8 робочих днів, лютий 20 робочих днів, березень 21 робочий день, квітень 2018 р. (з 01.04.2018 р. по 22.04.2018 р.) 14 робочих днів), а з дати звільнення 22.01.2018 р. по 23.04.2018 р. складала 62 робочих дні (січень(з 23.01.2018 р. по 31.01.2018 р.) 7 робочих днів, лютий 20 робочих днів, березень 21 робочий день, квітень 2018 р. (з 01.04.2018 р. по 22.04.2018 р.) 14 робочих днів), а тому вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за затримку у видачі трудової книжки підлягають до задоволення. При цьому суд враховує, що відповідно до п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом міністерства праці України, міністерства юстиції України, міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. № 58(із змінами і доповненнями), передбачено, що днем звільнення вважається останній день роботи. Тобто день звільнення це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

Обрахування розміру середнього заробітку здійснюється відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 02 1995 року № 100 (із змінами і доповненнями).

З наданої відповідачем довідки вбачається, що заробітна плата позивача за листопад і грудень 2017 р. складала по 4000,00 грн. щомісяця. Згідно наданих суду позивачем копій табелі обліку використання робочого часу за листопад 2017 р. позивач відпрацювала 22 робочих дні, за грудень 2017 р. - 21 робочий день. Розмір середньоденної заробітної плати складає: 8000,00 грн.(4000,00 грн. + 4000,00 грн.) : (22 дні + 21 день) = 8000,00 грн. : 43 дні = 186,05 грн.

Оскільки фактично затримка у видачі трудової книжки склала 62 робочих дні(62 х 186,05 грн. = 11535,10 грн.), а тому з врахуванням положень ст.13 ЦПК України, вимоги позивача, щодо стягнення середньої заробітної плати за вимушений прогул в сумі 6095,36 грн. підлягають до задоволення. Із вказаної суми підлягають до утримання податки та інші обовязкові платежі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 116, 235 КЗпП України, «Порядком обчислення середньої заробітної плати» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 02 1995 року № 100 (із змінами і доповненнями), ст.ст. 13, 76, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України,- ухвалив:

позов задоволити.

Стягнути з комунального підприємства Староушицької селищної ради «Добробут» (; місцезнаходження: вул.Миру, 8, смт. Стара Ушиця Камянець-Подільського району Хмельницької області) на користь ОСОБА_3(ІПН НОМЕР_1; зареєстроване місце проживання: вул. 8-го Березня, б. 23, смт. Стара Ушиця Камянець-Подільського району Хмельницької області) середній заробіток у розмірі 6095,36 грн. з яких підлягають до утримання податки та інші обовязкові платежі.

Зобов'язати комунальне підприємство Староушицької селищної ради «Добробут» (; місцезнаходження: вул.Миру, 8, смт. Стара Ушиця Камянець-Подільського району Хмельницької області) видати ОСОБА_3(ІПН НОМЕР_1; зареєстроване місце проживання: вул. 8-го Березня, б. 23, смт. Стара Ушиця Камянець-Подільського району Хмельницької області) належно оформлену трудову книжку.

Стягнути з комунального підприємства Староушицької селищної ради «Добробут» (; місцезнаходження: вул.Миру, 8, смт. Стара Ушиця Камянець-Подільського району Хмельницької області) на користь держави 1409,60 грн. судового збору.

На рішення сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 11.05.2018 р.

Суддя Кам'янець-Подільського

міськрайонного суду ОСОБА_8В