Номер провадження: 22-ц/785/420/18
Номер справи місцевого суду: 520/7054/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

За участю секретаря: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. /одна тисяча п'ятсот гривень 00 копійок/ щомісячно, починаючи з грудня 2015 року та до досягнення сином повноліття, тобто до 05.06.2027 року.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд змінити рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року та стягнути аліменти з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 5000,00 грн.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції вірно встановив, що сторони з 22.12.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2016 року.

05.06.2009 року народився ОСОБА_4, актовий запис № 1178, що вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 181687, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі.

Згідно довідки № 785 від 18.07.2016 року та акту № 15 від 18.07.2016 року у квартирі АДРЕСА_1 проживає позивач ОСОБА_2 та без реєстрації її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таким чином, судом встановлено, що на утримані позивача знаходиться син сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач ОСОБА_2 пояснювала, що з часу фактичного припинення стосунків, а саме з 2014 року, відповідач надавав грошові кошти на утримання сина у розмірі 3000-4000 грн., однак з грудня 2015 року відповідач фактично припинив надавати матеріальну допомогу на сина. На підтвердження вказаної обставини судом досліджено лист ТОВ «НКО «Вестерн Юніон ДП Восток» від 29.06.2016 року /а.с. 14-15/, з якого вбачається, що 07.09.2015 року та 09.08.2015 року відповідач ОСОБА_3 перераховував позивачу ОСОБА_2 кошти у розмірі 170 дол. США та 275 дол. США відповідно.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини: стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Нормою ст.184 СК України зазначається, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.ст.182, 184 СК України, роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, оскільки такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини.

Однак повністю погодитися з таким висновком суду, щодо розміру сплати аліментів, колегія суддів не може.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, раніше заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 23.11.2016 року по даній справі, суд вже стягував аліменти з ОСОБА_3 у розмірі 3000,00 грн.

Саме на цю обставину, як на підставу для зміни рішення суду посилалася в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 у розмірі 5000, 00 грн.

Однак, в позовній заяви, позивач ставила вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно, тому, суд апеляційної інстанції не може вийти за межі позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням матеріального становища платника аліментів, рівня його забезпеченості, відсутності доказів на підтвердження добровільного надання будь-якої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно, які він і сплачував добровільно до погіршення стосунків між колишнім подружжям.

У разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія ,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року змінити в частині розміру стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з грудня 2015 року та до досягнення сином повноліття, тобто до 05.06.2027 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

ОСОБА_5

Повний текст судового рішення складено 07.05.2018 року