Справа № 729/276/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2018 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивачка у позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вони мають сина ОСОБА_3, який перебуває на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Позивачка в судове засідання не зявилась, в заяві до суду просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, в заяві до суду просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ №207648 (а.с. 4).

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Бобровицької міської ради від 13.03.2018 № 129, ОСОБА_3 проживає разом з матірю ОСОБА_1 (а.с. 5).

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частині 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Виходячи з того, що сторони зобовязані однаково на рівних умовах забезпечувати рівень життя їхніх дітей, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів щодо наявності у останнього тяжкої хвороби чи інших обставин, що мають істотне значення для звільнення його від сплати аліментів,суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Такий розмір аліментів буде відповідати принципу відповідальності відповідача за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей і він не погіршить критично матеріальний стан відповідача, буде відповідати принципу справедливості, соціальної захищеності і розумності.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої 27 лютого 1991 року, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, ст. ст. 180, 182, 183 СК України , ст. ст. 10, 12, 258, 259, 263, 264, 268, 354 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу)щомісячно, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 20.03.2018 і продовжуючи до його повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривень 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.І. Бойко