Провадження № 22-ц/780/1179/18 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 38 24.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а:

позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її рідна сестра ОСОБА_5, після смерті якої залишилося спадкове майно, спадкоємцями першої черги є сини померлої, відповідачі по справі, але оскільки позивач разом із сестрою ОСОБА_5 проживали однією сім'єю, разом вели господарство, відповідач доглядала свою сестру, опікувалася нею, купувала ліки та продукти харчування сестрі, власними коштами оплачувала комунальні платежі в будинку де жила сестра, просила суд змінити черговість одержання права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 разом із спадкоємцями першої черги за законом, стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права позивач просить рішення суду скасувати, позов задовольнити, посилаючись на те, що судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

У відзиві відповідач ОСОБА_3 посилається на те, що справа розглянута без порушень процесуального законодавства та норм матеріального права та що апеляційна скарга є такою, що має ознаки зловживання процесуальними правами.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, яка до дня смерті була зареєстрованою та проживала у власному будинку за адресою : АДРЕСА_1.

Встановлено, що місце проживання позивача зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2.

Встановленим є те, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її два сини - відповідачі по даній справі (ст.1261 ЦК України).

Встановленим є те, що між спадкоємцями першої черги був спір щодо спадкування, зокрема, ОСОБА_4 звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 27.09.2017 року було відмовлено в задоволенні такого позову.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановивши обставини справи, надавши оцінку доказам, враховуючи встановлені обставини по даній справі та обставини, які були встановлені судом в справі №357/13685/16-ц, рішення по якій набрало законної сили, суд відмовив у задоволенні позову.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону виходячи з наступного.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ч. 5 ст. 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК(435-15) стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі.

Посилання апелянта на те, померла проживала разом зі нею, вона опікувалася її здоров'ям, допомагала їй в побуті, з власних коштів сплачувала комунальні послуги. ОСОБА_5 тяжко хворіла, майже не могла пересуватися самостійно без сторонньої допомоги, мала низку хвороб викликаних віком, спростовуються встановленими в судовому засіданні фактами.

Згідно матеріалів справи та пояснень учасників процесу, показів свідків, вбачається, що ОСОБА_5 померла у віці ІНФОРМАЦІЯ_3, хворіла, але не перебувала в безпорадному стані. Встановленим є те, що спадкодавець постійно спілкувалася з обома своїми синами, а також, спілкувалася з іншими родичами, які в силу можливості надавали свою допомогу. ОСОБА_5 мала пенсійне забезпечення, в силу свого фізичного стану та віку, вона потребувала сторонньої допомоги в побуті, але її стан не можна безперечно охарактеризувати, як безпорадний.

Судом встановлено, що позивач була зареєстрована і проживала окремо від спадкодавця, та лише часто навідувалася до своєї сестри, допомагала їй по господарству. Жодних даних та належних і безперечних доказів того, що позивач одноособово протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцю, яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була в безпорадному стані та потребувала допомоги саме сестри ОСОБА_2, - не було надано суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Інші доводи апелянта не приймаються до уваги, оскільки, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо витрат позивача на правничу допомогу, суд обґрунтовано зменшив суму витрат, що зазначена в Акті виконаних робіт в розмірі 1280 грн., оскільки вартість послуги на суму 1280 грн. обрахована подвійно, тобто включена, як в оплату за консультацію з предмета позовних вимог та в розрахунок оплати за підготовку, оформлення та подання заперечення на позовну заяву в один і той же період, за одну й ту ж послугу.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами та застосував до них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді