Справа № 442/6036/15 Головуючий у 1 інстанції: Дубель Р.М.
Провадження № 22-ц/783/7266/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третіх осіб: ОСОБА_3, Національного банку України про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року позивач ПАТ «Дельта банк» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 177 607,58 грн., з яких тіло кредиту: 134 625,01 грн. та 42982,57 грн. відсотків за користування ним.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 26.09.2012 року між ПАТ «Астра банк» та гр. ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №88009, згідно якого банк передав позичальнику кредит у сумі 147 943 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,49 % річних на строк до 26.09.2017 року.

В свою чергу, 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених вказаним договором, ПАТ «Астра Банк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі і за кредитним договором, укладеним з гр. ОСОБА_3, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Астра Банк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло (відступилося) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Виконання позичальником ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором забезпечувалося порукою. Так, відповідно до укладеного договору поруки №88009/П від 26.09.2012 року поручитель відповідач ОСОБА_2 зобовязалася у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором.

Разом з тим, позичальник ОСОБА_3 умови укладеного з нею кредитного договору належним чином не виконувала, про що неодноразово повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги, у звязку з чим банк був змушений звертатися із позовом до суду. Позов вирішено предявляти до поручителя, так як позичальник змоги погасити заборгованість немає.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третіх осіб: ОСОБА_3, Національного банку України про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 177 607,58 грн., з яких тіло кредиту: 134 625,01 грн., відсотки за користування кредитом - 42982,57 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2016 року оскаржила відповідач ОСОБА_2

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного зясування всіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що 26.09.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та гр. ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №88009, за умовами якого банк передав позичальнику кредит у сумі 147 943 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,49 % річних на строк до 26.09.2017 року. Для забезпечення виконання зобовязань гр. ОСОБА_3 перед банком, 26.09.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №88009/ОСОБА_4 належним чином виконувала усі взяті на себе зобовязання, а саме своєчасно здійснювала оплату за кредитним договором. Однак, нестабільна економічна ситуація в державі вплинула на доходи позичальника, внаслідок чого остання була позбавлена можливості вчасно виконувати умови договору.

ПАТ «Дельта Банк» навмисно ввів її в оману, не надавши усієї необхідної письмової інформації, що безпосередньо передбачено договором поруки.

Вказує на ту обставину, що з позовом звернулася не уповноважена на те особа, так як банк на час предявлення позову був на стадії ліквідації.

Крім того, в суді апеляційної інстанції посилається на наявність у даному випадку подвійного стягнення, так як 25.08.2016 року Апеляційним судом Львівської області ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, котра належить позичальнику ОСОБА_3, для погашення заборгованості за укладеним з останньою кредитним договором №88009 від 26.09.2012 року. Вказане рішення набрало законної сили, а, відтак, немає потреби у задоволенні позовних вимог за даним позовом.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з»явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 26.09.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та третьою особою у справі - ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 88009, за умовами якого банк передав позичальнику кредит у сумі 147 943 грн., із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,49 % річних, на строк до 26.09.2017 року.

Для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 перед банком, 26.09.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 88009/П, за умовами якого остання зобовязалася відповідати перед ПАТ «Астра Банк» за вказаним вище кредитним договором, що укладений з третьою особою у справі ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та позивачем ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого у порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Астра Банк» передав позивачу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останній замінив ПАТ «Астра Банк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до позивача прав вимоги до боржників, до останнього перейшло право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Передано позивачу й право вимоги за кредитним договором №88009 від 26.09.2012 року (відповідні дані про боржника ОСОБА_3 містяться у додатку за № 348771).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до приписів ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст. ст. 526, 527, 1046, 1054 ЦК України позичальник ОСОБА_3 зобовязана свої обовязки виконувати належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом з тим, станом на 28.07.2015 року позичальник ОСОБА_3 одержану суму кредиту не повертала, встановлену договором оплату за користування кредитом в повному об'ємі не погашала, внаслідок чого заборгованість останньої перед банком по кредитному договору згідно розрахунку склала 177 607,58 грн., з яких тіло кредиту 134 625,01 грн., а решта 42982,57 грн. відсотки.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно із ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обовязки для поручителя, безпосередньо на права та обовязки боржника цей вид забезпечення виконання зобовязань не впливає, оскільки зобовязання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

При цьому, вимога до поручителя може бути предявлена виключно за умови настання обставин, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 553ЦК України, у випадку порушення зобовязання боржником.

Оскільки судом встановлено порушення позичальником ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань по сплаті кредиту, то суд дійшов висновку про виконання таких поручителем шляхом стягнення заборгованості.

Відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про підставність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачено окремі самостійні зобов»язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов»язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов»язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила ( з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватися до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов»язань за кредитним договором, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред»явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред»явлення вимог до поручителя.

У разі пред»явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов»язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов»язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення кредиту було внесено позичальником 01 квітня 2014 року, з позовом до поручителя банк звернувся 04 вересня 2015 року, при цьому доказів направлення вимоги поручителю матеріали справи не містять.

Враховуючи, що вимоги до поручителя банком пред»явлено більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов»язання, колегія суддів приходить до висновку, що в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука є припиненою.

На наведене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення.

Що стосується предявлення позову під час процедури виведення позивача ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, то такий предявлений уповноваженим представником за довіреністю, наданою призначеною уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації гр. ОСОБА_5 і така довіреність дійсна.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 липня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третіх осіб: ОСОБА_3, Національного банку України про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04.05.2018 року

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_6