н/п 2/490/747/2018 Справа № 490/6914/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2018 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої судді -Черенкової Н.П.,

за участі секретаря -Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, -

у с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано за рішенням суду від 21 грудня 2015 року, сторони у справі мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За судовим наказом з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 04.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на даний час, а саме з 2015 року, вона самостійно оплачує всі витрати, пов'язані з забезпеченням дитини, а саме: придбаває їй необхідні речі, сплачує навчання та розвиток дитини у центру розвитку дітей «Інтелект», купує ліки, відвозить сина на лікування до лікарів, самостійно забезпечує його всім необхідним для життя - від їжі до відпочинку та оздоровлення.

Із посиланням на положення, 185 СК України, позивач просила стягнути з Козюри на її користь в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові витрати на дитину у розмірі 32008,72 грн. та стягнути з відповідача на її користь в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові витрати на дитину у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У подальшому позивач збільшила свої позовні вимоги та просила стягнути додаткові витрати у сумі 37 725,97грн.

В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила про їх задоволення, пояснивши суду, що в місяць затрати на дитину становлять 3- 4 тисячі гривень.

Відповідач позов не визнав, пояснивши суду, що оплачує аліменти на утримання сина, бере участь у його лікуванні, отриманні, оздоровленні, а також вважає, що батьки повинні брати рівну участь у затратах.

У подальшому представник позивача просила про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 5100,00 грн., що пов'язані з обставинами розвитку сина, а саме: його навчання, відпочинок, оздоровлення. При цьому, просили про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач уточнені позовні вимоги визнав та надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом ухвалено про закінчення розгляду справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

Шлюб між сторонами у справі розірвано на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2015 року .

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження.

Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.08.2017 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 04.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття .

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За змістом ч. 1 статті ст.185 СК України, у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв'язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, пов'язаних з утриманням дитини.

Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак, в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесе ні або передбачувані витрати, вони мають визначатися у твердій грошовій сумі.

Отже, розмір суми, стягуваної з одного з батьків, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і не може бути визначений у частці від заробітку (доходу) платника.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені у вигляді конкретної суми, яка підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно,( у разі тривалої хвороби або каліцтва дитини, тощо).

У зв'язку з цим суд має право зобов'язати одного з батьків, як того, який сплачує аліменти, так і того, до якого вимога про їх стягнення не була подана, взяти участь як у понесених, так і у передбачуваних додаткових витратах на дитину.

У законі немає вказівки на те, що зазначені особи мають право укласти між собою договір про участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, однієї з них. Однак з урахуванням положення про можливість застосування аналогії закону, закріпленого у ч. 1 ст. 10 СК, можна дійти висновку, що батьки вправі укласти такий договір із зазначенням у ньому розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами.

У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

З урахуванням зазначених обставин, суд у своєму рішенні визначає розмір участі у твердій грошовій сумі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами.

Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на проведення з нею додаткових занять, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму, і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами, як-то: витрати на додаткове харчування дитини за нормами, розробленими МОЗ, повинні підтверджуватись довідками органів місцевого самоврядування, торгівельних організацій або дирекції ринків про середні ціни на продукти харчування у період їх придбання; витрати на спеціальний медичний догляд - довідками медичних закладів про вартість медичних послуг; витрати на лікування, протезування, санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками і рахунками, проїзними документами тощо.

У разі зміни обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна зі сторін має право звернутися до нього з вимогою.

Позивач може зажадати збільшення суми додаткових витрат у разі погіршення його матеріального становища або стану здоров'я дитини. Платник, у свою чергу, може вимагати звільнення його від додаткових виплат або зниження їх розміру за наявності обставин, які дають право на це (поліпшення стану здоров'я дитини, погіршення матеріального становища платника тощо).

Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути оплату за навчання сина у центрі розвитку дітей « Інтелект»», витрат на оздоровлення та витрат на купівлю ліків.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухваленим у відповідності до норм матеріального та процесуального права, відповідати завданню цивільного судочинства, обґрунтованим , постановленим на всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Між тим, із довідки, виданої головним лікарем «Центру первинної медико-санітарної допомоги №5», ОСОБА_3 часто хворіє на вірусні та застудні захворювання та часто проходить дорого вартісні обстеження, та потребує санаторно-курортного лікування відповідного профілю.

При цьому позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували які саме ліки придбані у відповідності до історії хвороби та на яку суму. Надані чеки на придбання ліків не підтверджують факту купівлі саме для лікування дитини, та перевищення затрат з врахуванням участі матері та батька в необхідних витратах по утриманню дитину.

При цьому, відповідачем надані дані про перечислення коштів на лікування сина та сплату аліментів.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила суду, що витрати на дитину складають в місяць до 3-4 тисяч.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути оплату за навчання сина у центрі розвитку дітей «Інтелект», витрат на оздоровлення та витрат на купівлю ліків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивач уклала з Центром розвитку дитини «Інтелект» в особі директора Мец А.О. договір про надання освітніх послуг за змістом якого, виконавець зобов'язується надати дитині замовника послуги по навчанню дитини на базі програми розвитку дітей старшого дошкільного віку «Впевнений старт», а замовник здійснює їх оплату в сумі 4050,00 грн.

Однак, відсутні посилання на докази, які б свідчили про необхідність забезпечення навчання на базі розвитку дітей старшого дошкільного віку ( як-то заключення психолога, тощо ), окрім того, надана позивачем довідка свідчить про оплату навчання у розмірі 1000 грн.

Між тим, підготовка дитини та її розвиток охоплюються поняттям обов*язків батьків щодо виховання та розвитку дитини ( ст.150 СК України ).

При цьому, у відповідності до ст. 151 СК України, батьки мають право залучати до виховання інших осіб, обирати форми та методи виховання ( ч.ч.2, 3).

За такого, такі витрати не можуть вважатись особливими обставинами, які б тягнули необхідність додаткових витрат, та відносяться до обставин, які враховуються судом при визначення розміру аліментів.

Витрати на проживання у пансіонаті «Черноморець» з 03.08.2017 року і на базі відпочинку «Южанка» з 08.08.2017 по 11.08.2017 року загальною вартістю 4000 грн., також не можна вважати додатковими витратами, оскільки ці види відпочинку дитини та оздоровлення не входять до рекомендацій лікаря і не є санаторним лікуванням.

За такого, суд приходить до висновку, що позивач не довела додаткові витрати на дитину у вказаній сумі.

Однак, враховуючи той факт, що дитина хворіє, позивач зменшила розмір позовних вимог до 5 100 грн., та відповідач визнав ці вимоги, суд вважає можливим ці вимоги позивача задовольнити, і таке рішення суду буде відповідати інтересам дитини, та відповідати вимогам ст.ст. 2,5,11,12-13 ЦПК України.

Враховуючи дані обставини, суд вважає правильним покласти на відповідача обов'язок по оплаті додаткових витрат, які зазначені позивачем у позовній заяві, у розмірі 5100,00 грн., задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, додаткові витрати на малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразово шляхом покриття фактично понесених витрат у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 354-355 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова