Справа № 484/4096/17
Провадження № 2/484/228/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Лянгорт З.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Первомайського міськрайонного відділу ДВС - Крецу Б.М.

прокурора - Умриш Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, Первомайського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Державної казначейської служби України, про стягнення з ОСОБА_5 інфляційних витрат в сумі 10621грн. 18коп., 3% річних в сумі 1388грн.11коп.та моральної шкоди в сумі 10000грн., а також стягнення з Державної казначейської служби України моральної шкоди в сумі 10000грн., мотивуючи тим, що 28.08.2012 року ОСОБА_5 скоїв ДТП, в наслідок якого здійснив зіткнення з його транспортним засобом, який зазнав механічних пошкоджень.Вина останнього у скоєнні ДТП була встановлена постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.09.2012 року.20.12.2012 року з ОСОБА_5 на його користь було стягнуто 14609,60 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди за скоєння вказаного ДТП.17.04.2013р. він подав до Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 зазначених грошових коштів. Після чого він неодноразово звертався до Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, щодо з'ясування стану виконавчого провадження, проте жодних листів стосовно виконання рішення суду на його адресу не надходило.

Крім того, він звертався до Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області з заявою щодо надання копій винесених по справі процесуальних рішень та надання матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення, однак вказана заява виконана не була, матеріали виконавчого провадження для ознайомлення не надавались. У зв'язку з чим він звернувся до Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області зі скаргою на бездіяльність Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, на яку отримав відповідь, що 25.12.2014р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була скасована 02.10.2017р., за результатами здійснення перевірки виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем не було здійснено всіх необхідних дій для виконання рішення суду та винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Так само, ОСОБА_5 не було вчинено жодних дій для виконання вищевказаного рішення.

Також, у зв'язку з навмисним невиконанням ОСОБА_5 свого грошового зобов'язання та протиправною бездіяльністю державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області змінився щоденний уклад його життя тавін зазнав моральних страждань, які оцінив у 20000грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_5, в судове засідання не з'явився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відзив на позов не надав.

Представник відповідача, Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, Крецу Б.М., проти задоволення позову в частині стягнення з Державної казначейської служби України моральної шкоди в розмірі 10 000грн., заперечував, вказуючи, що позивач та його представник не надали доказів, які б підтверджували наявність завданої позивачу моральної шкоди та не обґрунтували її розмір.

Прокурор Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, Умриш Н.О., проти задоволення позову в частині стягнення з Державної казначейської служби України моральної шкоди в розмірі 10 000грн., заперечувала, вказуючи, що Державна казначейська служба України прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавала. Також, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не звільняє позивача від доведення інших складових частин цивільно - правової відповідальності, а вказаний факт сам по собі не свідчить про заподіяння моральної шкоди позивачу. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами заподіяння останньому моральних страждань та не обґрунтовано її розмір.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.09.2012р., 28.08.2012 року о 13 год. 50 хв. ОСОБА_5 керуючи автомобілем "УАЗ ЛЕК 45271", держ. № НОМЕР_1, на 71 км атодороги Р-06 "Ульянівка-Миколаїв", рухаючись заднім ходом, не впевнився в тому, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Шкода Октавія", держ. № НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який зупинився позаду нього, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п. 10.1, 2.3 б) ПДР. Зазначеною постановою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.12.2012 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та з останнього, на користь позивача, стягнуто 10895 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1714 грн. 60 коп. - судових витрат, а всього 14609 грн. 60 коп.(а.с.6)

12.03.2013 року, на підставі вищевказаного рішення суду, Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, видано виконавчий лист № 2/1421/2063/12.(а.с.7)

З матеріалів справи вбачається, що 16.04.213 року зазначений виконавчий лист був направлений до відділу ДВС Первомайського МРУЮ у Миколаївській області для відкриття виконавчого провадження та вжиття заходів для виконання рішення суду.(а.с.22)

Згідно розпорядження начальника Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області№ 38014721 від 05.12.2017р., грошові кошти в сумі 1000грн., які надійшли 18.10.2017р., та 1200грн., які надійшли 28.11.2017р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 2/1421/2063/12 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 були перераховані наступним чином: 1885,76грн. на користь ОСОБА_4, 188,57грн. виконавчого збору та 125,67грн. витрат виконавчого провадження.(а.с.45)

Як убачається з розпорядження начальника Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області№ 38014721 від 02.01.2018р., грошові кошти в сумі 1000грн., які надійшли 22.12.2017р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 2/1421/2063/12 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 були перераховані наступним чином: 909,10грн. на користь ОСОБА_4, 90,90грн. виконавчого збору.(а.с.44)

Тобто, з моменту відкриття виконавчого провадження, із загальної суми грошового зобов'язання, ОСОБА_5 було сплачено на користь ОСОБА_4 лише 2794,86грн. При цьому, виконувати зобов'язання ОСОБА_5 почав лише 18.10.2017р., хоча рішення суду було прийнято 20.12.2012 року, що свідчить про неналежне виконання ОСОБА_5 свого грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових кошті унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що рішенням суду з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто грошову суму в розмірі 14609 грн. 60 і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, суд приходить до висновку, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наявне грошове зобов'язання, яке останній належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 5-86кз16, яка згідно зі ст. 417 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Позивач навів розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних витрат за період з 01.09.2014р. по 31.10.2017р., згідно якого 3% річних становить 1388грн.11коп., а інфляційні витрати 10621грн. 18коп.(а.с.13)

Проте, зазначений розрахунок не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява була подана до суду 29.11.2017 року, а тому розрахунок інфляційних витрат та 3% річних необхідно проводити за період з 01.12.2014р. по 31.10.2017р., у зв'язку з чим з ОСОБА_5 на користь позивача необхідно стягнути інфляційні витрати в сумі 9569грн. 29коп. та 3% річних в сумі 1278грн.84коп. за вказаний період, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні проти перерахунку інфляційних витрат та 3% річних не заперечував.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вище викладене, те, що вина ОСОБА_5 у скоєнні ДТП, яке мало місце 28.08.2012 року, визнана постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.09.2012р., суд визнає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненої позивачу, оскільки він зазнав душевних страждань у зв'язку з тим, що невиконання грошового зобов'язання ОСОБА_5 на протязі тривалого часу негативно вплинули на спосіб його життя та членів його сім'ї, викликала потребу у додаткових коштах на відновлення майна, змінився звичайний уклад його життя.

Однак, враховуючи вище викладене, суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем в розмірі 10000грн., який він просить стягнути з ОСОБА_5, є завищеним, отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 2 000 грн., що відповідає принципу розумності і справедливості.

В судовому засіданні представник позивача просив стягнути з Державної казначейської служби України моральну шкоду в сумі 10000грн., завдану прийняттям незаконних рішень та протиправною бездіяльністю працівників Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, пов'язаною із невиконанням у повному обсязі протягом тривалого часу, своїх обов'язків, щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_5, оскільки змінився щоденний уклад його життя тавін зазнав моральних страждань.

Проте, дане твердження представника відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

15.06.2017р. представник позивача звернувся до Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області із заявою про надання інформації стосовно стану виконавчого провадження та надання можливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, однак, відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять. (а.с.8)

12.09.2017 року представник позивача звернувся до Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області зі скаргою на бездіяльність Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області.(а.с.9)

З листа Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області № С-762/7-17 від 09.10.2017 року, направленого на ім'я ОСОБА_4, та з матеріалів справи вбачається, що 20.05.213 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 2/1421/2063/12. 25.12.2014р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому, державним виконавцем не було вжито всіх заходів, щодо перевірки майнового стану боржника, а саме не перевірено майновий стан по місцю фактичного проживання. Вказана постанова була скасована 02.10.2017р., за результатами здійснення перевірки виконавчого провадження, та винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, яка була направлена сторонам виконавчого провадження 02.10.2017 року за вих. № 28590. (а.с.10-12)

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року № 761/13921/15-ц, яка згідно зі ст. 417 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що дії та бездіяльність державних виконавців Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області при виконанні рішення суду від 20.12.2012 року, у встановленому законом порядку, незаконними не визнавались.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з Державної казначейської служби України моральної шкоди в розмірі 10 000грн. задоволенню не підлягає.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 770 грн. 66 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця м. Первомайськ Миколаївської області, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, інфляційні витрати в сумі 9569грн. 29коп. та 3% річних в сумі 1278грн.84коп., всього 10848 (десять тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 13. коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця м. Первомайськ Миколаївської області, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, моральну шкоду в сумі 2 000грн. (дві тисячі) грн. 00. коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

В задоволенні позову в частині стягнення з Державної казначейської служби України 10 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в сумі 770 (сімсот сімдесят) грн. 66 коп.

Повне судове рішення буде складено 03.05.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: