РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/279/18

26 квітня 2018 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/279/18 за позовом ОСОБА_1 (с.Рокитне Костопільського району Рівненської області, вул.Незалежності 46) до ОСОБА_2 (с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області, вул.Шкільна 71а) про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання дитини. За час стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 400 грн. щомісяця, істотно змінились обставини, що впливають на визначення розміру аліментів.

ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково та погоджується на збільшення розміру аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Позивач не скористалася правом подання відповіді на відзив.

У судовому засіданні позивач зменшила свої позовні вимоги та просить суд збільшити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача до суми 1000 грн., щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 Цивільного процесуального кодексу України, крім прав та обовязків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява про зменшення розміру позовних вимог не порушує прав та законних інтересів третіх осіб, а тому приймається судом.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов в частині вказаній у відзиві, погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд заслухавши пояснення позивача та відповідача, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №034113 виданого Вітковицькою сільською радою Березнівського району Рівненської області, 17.08.2006 року народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що складено відповідний актовий запис за №34.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ГЮ №016049, 25.02.2008 року шлюб між сторонами розірвано, про що складено відповідний актовий запис за №29.

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25.02.2015 року по справі №564/61/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина, ОСОБА_3, в розмірі 400 грн. щомісячно.

Згідно довідки 302 від 25.01.2018 року ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю, ОСОБА_1 у с.Рокитне Костопільського району Рівненської області, по вул.Незалежності 46.

Проживання сина разом з матір'ю відповідачем не заперечується.

Згідно довідки №643 від 19.03.2018 року, ОСОБА_2 не працює, згідно записів по господарської книги №5, номер об'єкта погосподарського обліку 0489-1, зі слів ОСОБА_2 трудова книжка відсутня. Його сім'я складається з дружини, яка не працює, та сина, який перебуває на утриманні матері.

Згідно довідки №303 від 19.03.2018 року ОСОБА_2 станом на 19.03.2018 року на обліку в Березнівському районному центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України не перебуває.

Згідно епікризу №4003 ОСОБА_2 не працює та хворіє на дисметаболічну кардіоміопатію і йому рекомендовано уникати фізичного та психоемоційного перенавантаження.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходамиповинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які бдозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовнота в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням тавідповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування продитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Згідно позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, відповідач добровільно не бажає приймати участі у рівному розподілі витрат на утримання сина, а обмежує свою участь у вихованні виключно сплатою 400 грн. аліментів щомісяця, яких не вистачає на повноцінне забезпечення найелементарніших потреб дитини. Позивач самотужки намагається утримувати дитину та забезпечувати її усім необхідним.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що обовязок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки рішенням Костопільського районного суду Рівненської області присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій сумі, то збільшення розміру аліментів не повинно змінювати способу виконання рішення, а тому збільшений розмір аліментів підлягає визначенню так само у твердій сумі.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Доказів протилежного відповідачем суду не подано. При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що він має на утриманні дітей від іншого шлюбу, так як діти відповідача є рівними у правах та обовязках. Наявність іншої дитини не звільняє відповідача від визначеного законом обовязку утримувати сина ОСОБА_3.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів з 400 грн. до 930 грн. на утримання сина щомісячно, що є співрозмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з урахуванням приписів ст.180 СК України, та не буде надто обтяжливим для платника аліментів.

Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими та підлягають до задоволення на вказану суму.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції №2 від 07.02.2018 року. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (с.Рокитне Костопільського району Рівненської області, вул.Незалежності 46) до ОСОБА_2 (с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області, вул.Шкільна 71а) про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП э) на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і встановити їх у розмірі 930 /дев'ятсот тридцять/ грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП э) 352 /триста пятдесят дві/ грн. 40 коп. витрат на судовий збір за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення - 26 квітня 2018 року.

СуддяОСОБА_4