АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

02 травня 2018 року

м. Харків

справа № 627/747/17

провадження № 22-ц/790/2667/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області , ухвалене 15 листопада 2017 року, під головуванням судді Каліберди В.А., в залі суду в смт. Краснокутськ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач вчинив злочин в результаті чого загинув син позивача - ОСОБА_4. Відповідно вироку Краснокутського районного суду від 09.04.2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та йому призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року вирок Краснокутського районного суду змінено частково, а саме в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд в суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В частині призначеного покарання вирок залишено без змін.

Позивач зазначив, що внаслідок смерті сина він та його сім'я зазнали душевних страждань на все життя, до цього часу позивач не може заспокоїтися через втрату сина. Окрім цього після втрати сина в нього погіршився стан здоров'я, сталося ускладнення гіпертоничної хвороби .

Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1- задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави недоплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 2 360 (дві тисячі триста шістдесят) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення з нього моральної шкоди та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів обґрунтування позовних вимог та стягнення моральної шкоди в заявленому розмірі. При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції в рішення не виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Також зазначає, що судом першої інстанції взагалі не досліджувалося чи зверталися батьки загиблого до медичних закладів зі скаргами на погіршений стан здоров'я в період з серпня 2010 року до 27.07.2017 - 16.08.2017 року.

ОСОБА_1 надав до Апеляційного суду Харківської області відзив на апеляційну скаргу в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що відповідачем не було відшкодовано матеріальну шкоду, яку було стягнуто з нього на користь позивача вироком Краснокутського районного суду від 09.04.2014 року у сумі 25 216 грн. Зазнає, що після втрати сина він та його дружина залишилися без фізичної, матеріальної та моральної підтримки на все життя.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено, що вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 09 квітня 2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4, що спричинило смерть останнього. ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 25 216 гривень матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року вирок Краснокутського районного суду Харківської області в частині призначеного покарання залишено без змін. В частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди вирок скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвалюючи рішення про частково задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження та ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до норм ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачем), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі по тексту - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Колегія суддів вважає, що розмір відшкодування суд першої інстанції визначив виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь моральних страждань і переживань позивача, завданих втратою рідної людини - сина, який був його опорою. Позивач втратив надію та моральну підтримку, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладання значних додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є зависоким не ґрунтується на доказах по справі та відхиляється колегією суддів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки викладені у рішенні суду першої інстанції.

Із медичних довідок, що містяться в матеріалах справи вбачається, що позивач має ряд хронічних хвороб, які періодично загострюються. Зазначене не спростовує наведені вище висновки апеляційного суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова

Повний текст судового рішення виготовлений 07 травня 2018 року.