Постанова

Іменем України

13 березня 2018 року

м. Київ

справа № 378/526/16-ц

провадження № 61-868св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - Ставищенська районна державна нотаріальна контора, Антонівська сільська рада Ставищенського району Київської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

треті особи - комунальне підприємство Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2017 року у складі судді Кошель Б. І. та на ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року у складі суддів: Білоконь О. В., Верланова С. М., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2012 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: комунальне підприємство Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації»), ОСОБА_8 про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договору купівлі-продажу.

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про його перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами. Такою обставиною вважала поновлення їй строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2010 року, якою скасовано рішення виконавчого комітету Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області від 22 травня 2008 року № 8 «Про розгляд позовної заяви про визнання права на спадщину за заповітом». Просила суд скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2012 року та визнати недійсним заповіт, свідоцтво про право на спадщину за заповітом та договір купівлі-продажу.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2012 року залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник, достовірно були їй відомі при розгляді справи в суді першої інстанції та при подальшому перегляді рішення в судах апеляційної та касаційної інстанцій, тому ці обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 рокуі справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами допущено порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та неправильно застосовано норми матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2018 року ОСОБА_4 поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2017 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року, відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зазначену справу.

21 лютого 2018 року справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка 28 лютого 2018 року передана судді-доповідачу.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2012 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: КП «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_8 про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договору купівлі-продажу.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії щодо скасування рішення та відшкодування моральної шкоди скасовано рішення виконавчого комітету Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області від 22 травня 2008 року № 8 «Про розгляд позовної заяви про визнання права на спадщину за заповітом».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року поновлено ОСОБА_4 строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа, що виданий на виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2010 року.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів, або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, ухвали чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи, ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що поновлення ОСОБА_4 строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа у справі за її позовом до Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії щодо скасування рішення та відшкодування моральної шкоди не є нововиявленою обставиною в розумінні частини другої статті 361 ЦПК України, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду судового рішення у справі про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та договору купівлі-продажу.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Інші доводи не спростовують висновку суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат