Справа № 761/9690/18
Провадження № 2-з/761/238/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року суддя Шевченківський районний суд м. Києва Осаулов А.А., розглянувши в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва заяву представника в інтересах Флорінг Індастріз ЗАРЛ про забезпечення клопотання у цивільній справі за клопотанням Флорінг Індастріз ЗАРЛ до боржника ПАТ «Коростенський завод МДФ» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в Україні, -

в с т а н о в и в :

В провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. після проведення автоматичного розподілу надійшло вказане клопотання, у якому судом було виконано вимоги ч.1 ст.467 ЦПК України шляхом повідомлення боржника про надходження вказаного клопотання.

17.04.2018 року до суду представником стягувача було подано заяву про забезпечення клопотання шляхом накладення арешту на грошові кошти боржника в банку та інші кошти, виявлені під час примусового виконання вказаної ухвали ТОВ «Коростенський завод МДФ» у межах суми боргу в розмірі - 361 682,43 Євро, що станом на 17.04.2018 року за курсом НБУ становить - 11 672 373,80 грн., а також на нежитлові приміщення будівлі заводу по виробництву МДФ.

Заяву про забезпечення клопотання вмотивовано тим, що рішенням іноземного суду від 15.12.2016 року було стягнуто заборгованість з боржника, але станом на даний вказане рішення не виконано жодним чином. Визначене свідчить, що боржник і надалі буде ухилятись від його виконання, а накладення арешту буде гарантією реального виконання судового рішення. Вважає, що єдиний акціонер боржника може оперативно відчужити активи вказаного товариства на користь третіх осіб, що в подальшому унеможливить процес примусового виконання рішення, а фінансове становища боржника погіршується. За наявними у стягувача даними боржник намагався продати більш як 50% акцій іншій компанії, а щодо боржника також відкрито виконавче провадження про стягнення боргу, яке також не закінчено станом на даний час.

Розглядаючи вказану заяву слід зазначити наступне.

Так, згідно ч.1,ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч.3 ст.150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зі змісту основного клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та матеріалів справи вбачається, що стягувач Флорінг Індастріз ЗАРЛ» звернувся до суду із цим клопотанням до боржника ПАТ «Коростенський завод МДФ» про стягнення заборгованості в розмірі - 361 682,43 Євро по курсу НБУ на день стягнення в гривні.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивачем не надано доказів тому, що в разі невжиття заходів забезпечення, виконання рішення суду в разі задоволення позову може бути утрудненим та неможливим.

Відсутні докази вартості зареєстрованого за боржником майна, що необхідно для з»ясування співмірності накладення арешту на таке майно та його вартість на даний час з огляду на суму боргу. Більше того, накладення арешту на все майно відповідача без його ідентифікування може мати негативні наслідки для інших його співвласників, які не є учасниками процесу у цій справі.

Відомості про рахунок в банку боржника не вказують на можливість накладення арешту на кошти на ньому, оскільки інформації про суму коштів на ньому також надано не було. Таке накладення ж арешту на грошові кошти на рахунку в банку без підтвердження її суми може порушити права інших осіб.

Також, посилання сторони стягувача як на підставу своїх вимог щодо забезпечення клопотання є лише припущеннями щодо можливого не виконання судового рішення без наявності фактичних даних такого невиконання.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів заяви позивач просить забезпечити клопотання у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення клопотання.

Крім того, із матеріалів заяви вбачається, що представник стягувача просить шляхом забезпечення клопотання, фактично ухвалити рішення шляхом накладення арешту та стягнення коштів з рахунку боржника у визначеній ним сумі.

За умовами ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 353, п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 від 17.04.2018 року в інтересах Флорінг Індастріз ЗАРЛ про забезпечення клопотання у цивільній справі за клопотанням Флорінг Індастріз ЗАРЛ до боржника ПАТ «Коростенський завод МДФ» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст виготовлено 20.04.2018 року.