Провадження № 2/761/2040/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О. розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі його законного представника ОСОБА_3 про визнання особи як такої, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом та відповідно до останньої редакції якого просила суд: визнати ОСОБА_2 таким, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та її дочці ОСОБА_3 22.09.2012 року дочка позивача ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на ОСОБА_3. 03.09.2013 р. відповідач ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання у вищевказаній квартирі, проте фактично не проживає у квартирі більше одного року. 10.10.2017 р. рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. Позивач зазначає, що понад рік відповідач не приїжджає до квартири, фактично у квартирі не проживає та його особисті речі відсутні. На звернення позивача та ОСОБА_3, відповідач не вчиняє жодних дій, направлених на скасування його місця реєстрації за вказаною адресою. Позивач вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, та позбавлена можливості вільно розпоряджатися своєю власністю.

В судовому засіданні, судом на обговорення було поставлено питання щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

За згодою сторін у справі, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Вказує на те, що останній проживав в зазначеній квартирі до травня 2017 року, посилаючись на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2017 року. Зазначивши, що не має змоги потрапити до квартири де знаходяться його речі, оскільки в квартирі були поміняні замки з приводу чого він звертався до поліції із відповідними заявами від 25.09.2017 року та 18.01.2017 року. До червня 2017 року сплачував кошти за житлово-комунальні послуги.

Третя особа у своїх письмових поясненнях вважала, що позов підлягає задоволенню, та підтвердила обставини викладені у ньому.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 1994 р. виданого Фондом комунального майна Радянського району згідно розпорядження №8174 від 05.04.1994 р. квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Позивач є власником особового рахунку в вищевказаній квартирі.

22.09.2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києві з Державним Центром розвитку сім'ї був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із зміною прізвища на ОСОБА_3 (а.с. 8).

В належній позивачу та третій особі квартирі з 03.09.2013 року зареєстрований ОСОБА_2, що підтверджує довідкою форми №3 (а.с. 10).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2017 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 42-43).

Разом з тим ОСОБА_2 в належній ОСОБА_1 вищевказаній квартирі не проживає, що підтверджується актом від 11.09.2017 р.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що він не проживає в зазначеній квартирі з червня 2017 р., оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2017 р. встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з травня 2017 р., однак це не є встановленим фактом проживання ОСОБА_2 в вищевказаній квартирі.

Відповідно до копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи, позивачем сплачуються комунальні послуги по утриманню квартири.

Також, суд вважає, недоведеним відповідачем того факту, що йому чинилися перешкоди у користуванні квартирою, оскільки до суду надано тільки заяви до Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві, проте не надано доказів щодо подальшого реагування по вказаним заявам.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 150 ЖК Української РСР зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підстав рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові 6-467цс15 від 01.07.2015 р.

Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає що позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 в особі її законного представника ОСОБА_4 про визнання особи як такої, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, ст. 71, 72, 150 ЖК УРСР, ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 137, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2), третя особа: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання: АДРЕСА_1) в особі його законного представника ОСОБА_3 про визнання особи як такої, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: