Справа № 152/417/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Соколовської Т.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Харківського Національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба до ОСОБА_2 про стягнення суми витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

в с т а н о в и в:

I. Виклад позицій позивача та відповідача.

21 березня 2018 року військовий прокурор Харківського гарнізону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, Харківського Національного університету Повітряних Сил ім. І.Кожедуба звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 320610,93 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_2 проходив навчання та військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил у період з 30.08.2014 року по 29.12.2017 року на посаді курсанта.

Відповідно до розділу ІІІ діючого на той час «Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів», затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року №1053/2001, з ОСОБА_2 30.08.2014 року був укладений контракт про проходження військової служби (навчання).

Згідно з наказом начальника Університету від 28.12.2017 року №291 контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника ХУПС і відповідачем 29.12.2017 року був достроково розірваний у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту ОСОБА_2, який цим же наказом був виключений із списків особового складу Університету.

Позивачем, відповідно до вимог законодавства було розраховано фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача в університеті з дня його зарахування до університету по день виключення із списків особового складу, які складають 320610,93 грн.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язувався добровільно протягом 15 - днів з дати відрахування його з ХНУПС відшкодувати державі витрати, пов'язані з утриманням в університеті, проте зобов'язання свого не виконав, у зв'язку з чим військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківського Національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба 320610,93 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Заяв і клопотань від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 30 березня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 11 годину 11 квітня 2018 року, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України.

Вказаною ухвалою суду відповідачеві ОСОБА_2 запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.26).

Ухвалу суду від 30 березня 2018 року направлено на адресу відповідача. 05.04.2018 року ухвала суду з позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернулася до суду з відміткою УКРПОШТИ "за закінченням строку зберігання".

Відповідно до вимог ч.2 ст. 223 ЦПК України, через відсутність відомостей про вручення відповідачеві ОСОБА_2 повідомлення про дату, час і місце судового розгляду, суд відклав розгляд справи на 09 годину 04 травня 2018 року та повідомив останнього про дату, час і місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України (а.с.54).

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подав.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника ХУПС генерал - майором Алімпієвим А.М. та солдатом ОСОБА_2 30.08.2014 року укладено Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (а.с.15).

Відповідно до п.1 Контракту, курсант ОСОБА_2 ознайомлений під розписку із законами та іншими нормативно - правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), та зобов'язувався виконувати обов'язки, передбачені Контрактом щодо виконання протягом навчання вимог, що регулюють порядок проходження військової служби, а в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу відшкодувати МО України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання) (а.с.15).

10.11.2017 року ОСОБА_2 подав рапорт про відрахування його від подальшого навчання в університеті, у зв'язку з розірванням Контракту через небажання продовжувати військову службу на посадах офіцерського складу після закінчення навчального закладу (а.с.17).

28.12.2017 року ТВО начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба генерал - майором Котовим О.Б. видано наказ № 291, пунктом 9 якого солдата ОСОБА_2, курсанта 4 - го курсу (набору 2014 року) льотного факультету університету (колишній військовослужбовець військової служби за контрактом), відповідно до пп. 3.2. Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 року № 490, відрахувати від подальшого навчання у зв'язку з розірванням контракту, через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу та відповідно до пункту 36 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" припинити чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу достроково, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Цим же наказом утримано з ОСОБА_2 320610,93 грн. у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням його в період навчання в Університеті (а.с.14).

Відповідно до загального розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 № 884 від 29.12.2017 року, складеного комісією по відшкодуванню витрат, пов'язаних з утриманням курсантів в університеті та затвердженого ТВО начальника ХНУПС ім. І Кожедуба генерал - майором Котовим О.Б., фактичні витрати, пов'язані з утриманням ОСОБА_2 складають 320610,93 грн., в тому числі: - по грошовому забезпеченню - 271425, 01 грн.; по продовольчому забезпеченню - 39922, 54 грн.; по медичному забезпеченню - 65,26 грн.; по перевезенню до місця щорічної основної та канікулярної відпуски та у зворотньому напрямку - 955, 61 грн.; по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 8242, 51 грн. До загального розрахунку позивачем додано детальні розрахунки по кожній із зазначених позицій. З вказаним розрахунком 29.12.2017 року ознайомлений ОСОБА_2, який зобов'язувався не пізніше 15 днів з дати видання наказу про відрахування добровільно відшкодувати витрати на його утримання в університеті, що підтверджується його особистим підписом (а.с.6 -13).

Відповідач ОСОБА_2 добровільно зобов'язання про відшкодування університету витрат, пов'язаних з утриманням, не виконав.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст.56 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Міністерство оборони України та підпорядковані йому навчальні заклади фінансується за рахунок державного бюджету, в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі не зверталися, невідшкодування зазначених витрат тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави, тому за змістом ч.4 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру" у даному випадку наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави.

Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (ч.2 ст.11 ЦК України).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події (ч.6 ст.11 ЦК України).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.1 ст.13 ЦК України).

Згідно із ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст.628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

VІ. Висновки суду

Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем ОСОБА_2 умов контракту від 30.08.2014 року, та зобов'язання про добровільне відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, то право держави в особі МО України, ХНУПС на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_2 у ХНУПС порушено і підлягає судовому захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь Харківського Національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба вартості фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі в розмірі 320610,93 грн.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь військової прокуратури сил антитерористичної операції сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 4809, 16 грн.

Керуючись ст. ст.13, 131-1 Конституції України, п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", ст.ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 76-81, 83, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", на підставі ст.ст.3, 11, 13, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 628, 629 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Харківського Національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Харківського Національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба ( , МФО 851011) 320610 (триста двадцять тисяч шістсот десять) гривень 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь військової прокуратури сил антитерористичної операції (вул. Маяковського, 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333, , р/р 5746 ) судовий збір в розмірі 4809 (чотири тисячі вісімсот дев'ять) гривень 16 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Рішення складено та підписано суддею 04.05.2018 року.

Суддя: Т.О. Соколовська