Провадження № 2/369/849/18
01.03.2018 року року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
за участі секретаря Водала А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Києво-Святошинський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про оспорення батьківства, -
У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про оспорення батьківства. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 17 вересня 2011 року. У 2016 році ОСОБА_2 народила дитину ОСОБА_3. Оскільки вони перебували в зареєстрованому шлюбі, то його записали батьком дитини. Але він не є біологічним батьком дитини, а з відповідачем не проживає разом більше року. В даний час в провадженні суду є позов про розірвання шлюбу. Вказав також, що він не може бути батьком дитини, оскільки відповідачка лише 31 липня 2015 року повернулась на Україну, в то час як він весь час був в Україні.
Просив суд виключити відомості про ОСОБА_1 як батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису про народження №615 від 24 лютого 2016 року, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві.
Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
У судове засідання ОСОБА_2, представник Києво-Святошинського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Судом встановлено, що 17 вересня 2011 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у відділ реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві (свідоцтво про шлюб серія І-БК №199709). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на «Грищенко».
Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис про народження №615 від 24 лютого 2016 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві.
Відповідно до ч. 2ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
У відповідності до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
З листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-9365/0/15-18 від 21 лютого 2018 року вбачається, що за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 31 липня 2015 року вїхала на територію України; відомості про перетин кордону ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в базі даних відсутня.
З поданої суду копії обмінної карти полового будинку Київського міського полового будинку №1 від 19 лютого 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 народила 15 лютого 2016 року дівчинку, термін вагітності 38-39 тижнів.
Згідно зі ст. 122 ч. 1 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження житини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей122, 124, 126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (стаття 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір"ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК),- шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК),- звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
З огляду на зазначене, суд вважає підтвердженим відсутності факту батьківства ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122 , 133-136 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Виключити відомості про батька ОСОБА_1, з актового запису про народження №615 від 24 лютого 2016 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.С.Пінкевич