Справа №263/4030/18
Провадження №2/263/1446/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2018 року м.Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в юстиції в Донецькій області про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2018 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовною заявою звернувся ОСОБА_2 до Центрального ВДВС ГТУЮ в Донецькій області про зняття арешту з 1/5 частки квартири №29 будинку №156 розташованого по вул. Гранітній у м.Маріуполі, застосувавши строки позовної давнини до застосованого стягнення у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається з позовної заяви, арешт на все майно, що належить позивачу, було накладено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №І-641 виданого 01 жовтня 2002 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя, за яким позивач є боржником.

Згідно в п.п.2,3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. У випадку безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі. У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор. Позови про зняття арешту з майна можуть бути предявлені, зокрема, коли накладено арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства), а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, зняття арешту з майна позивача підлягає розгляду у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, шляхом звернення до суду з скаргою на рішення державного виконавця.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в юстиції в Донецькій області про зняття арешту з майна - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області в Апеляційний суд Донецької області.

Суддя О. Соловйов