Справа № 182/7533/17
Провадження № 2/0182/160/2018
24.04.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді Тихомирова І.В.
при секретарі Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.
Разом з позивачем в належній їй квартири зареєстрований ОСОБА_2, який доводиться їй онуком.
Відповідач ОСОБА_2 з 2005 року в зазначеній квартирі не проживає, не приймає участі в її утриманні та жодних його особистих речей в квартирі немає.
Однак, наявність реєстрації постійного місця проживання відповідача в належній позивачу квартирі створює їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати за нього деякі комунальні послуги, що зокрема, позбавляє її можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.
Оскільки відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.21).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, однак повістка була повернута суду за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.21).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.
Частиною 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 на праві особистої власності належить квартира належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.3,10,12,13).
Разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований її онук ОСОБА_2 відповідач по справі (а.с.5,6).
З 2005 року відповідач ОСОБА_2 в даній квартирі не проживає, що підтверджується відповідним ОСОБА_3 № 409 від 19 грудня 2017 року, затвердженим директором ТОВ "КК "ДомКом Нікополь" ОСОБА_3 (а.с.5), не приймає участі в її утриманні, не сплачує комунальні платежі та жодних його особистих речей в квартирі немає.
Враховуючи те, що відповідач з 2005 року не користується спірною квартирою без поважних причин,добровільно не бажає знятися з реєстрації, суд приходить висновку, що ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування квартирою № 25 в будинку № 21 по вул. Першотравнева в м. Нікополі Дніпропетровської області.
Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;.
Оскільки під час звернення до суду з даним позовом позивач ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.
За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,89,141,218,263-265,280 ЦПК України, ст. ст. 317,319,405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1) таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя: ОСОБА_4