Справа №498/1135/17
Провадження по справі №2/498/80/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року Великомихайлівский районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - Чернецької Н.С.

за участю секретаря судового засідання - Іванова І.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача - Роздільнянська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління ДФС в Одеській області, до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка у січні 2018 року звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить встановити факт її родинних відносин з бабою ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати ідеальні частки ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у розмірі 1/4 за кожним у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, залишивши цю квартиру у спільній частковій власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4; а також визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітомОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право на частку у розмірі 1/4 у праві приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказана квартира була приватизована у спільну сумісну власність зазначених вище членів сім'ї і вона вважає, що їх частки є рівними і цю обставину необхідно визначити у судовому порядку у зв'язку зі смертю її баби та необхідністю оформлення спадкових прав на її майно.

Баба залишала заповіт щодо свого майна на користь позивачки, яка прийняла її спадщину за фактом спільного проживання на день смерті баби, а також на користь ОСОБА_8, який спадщину баби не оформив і помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивачка стверджує, що не може оформити свої спадкові права на належну бабі частку у праві власності на квартиру через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, у зв'язку з чим Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора повідомила її про необхідність звернення до суду з вказаного питання.

У неї відсутнє свідоцтво про народження її батька та сина баби ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а також невідома дата і місце реєстрації народження батька. За відсутності належного документального підтвердження її родинних відносин з бабою - оформлення спадщини баби може покласти на неї зобов'язання зі сплати військового збору і податку на доходи фізичних осіб з успадкованого майна.

За неможливості встановлення іншим способом вказаного факту, наявність якого звільняє її від податкових зобов'язань - позивачка просить встановити його у судовому порядку.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідачі у судове засідання не з'явились і надали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, а також визнають зазначені у позовній заяві фактичні обставини і не заперечують проти задоволення позову у повному обсязі, оскільки не мають спору з позивачкою щодо її права на частку квартири та на спадщину її баби ОСОБА_6.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якому просить вирішити справу за його відсутності на розсуд суду за наявними в матеріалах справи доказами.

За результатами дослідження наданих позивачкою та витребуваних судом за її клопотанням доказів встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження позивачки ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Прокоп'євськ Кемеровської області, виданого на підставі запису за № 40 складеного з пропуском строку 18 вересня 1979 року Великомихайлівським райвідділом ЗАГС Одеської області, її батьком вказаний ОСОБА_9.

У заяві про видачу паспорту від 16 січня 1981 року вказано, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у Кіровській області і його матір'ю є ОСОБА_6, проживає у м. Роздільна, паспорт виданий 19 січня 1984 року у зв'язку з обміном на підставі паспорта виданого 08 квітня 1975 року Рудничним РВВС м. Копєйськ Кемеровської області.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 77 зробленого 27 серпня 1982 року в книзі реєстрації актів про смерть відділу ЗАГС Великомихайлівського райвиконкому, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області.

В копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 1995 року на підставі розпорядження від 22 березня 1995 року № 369 комітету по приватизації Великомихайлівської районної ради народних депутатів Одеської області та зареєстрованого Великомихайлівським бюро технічної інвентаризації 30 березня 1995 року, вказано, що квартира АДРЕСА_1 (далі - квартира) належала на праві спільної сумісної власності, як членам однієї сім'ї, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Відповідно до заповіту ОСОБА_6, посвідченого 20 червня 2001 року за реєстром № 1349 Великомихайлівською державною нотаріальною конторою Одеської області, вона все своє майно заповідала у рівних частках ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 3 зробленого 06 січня 2003 року в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_6 (далі - спадкодавець) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області.

Відповідно до довідки № 2178 від 01.08.2017 року виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, на день смерті спадкодавця позивачка та ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем у квартирі.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого на підставі запису за № 20 зроблено 18 березня 2003 року у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_3 був розірваний і їй присвоєно дошлюбне прізвище ОСОБА_6.

У паспорті позивачки КМ 154338, виданому 12 травня 2003 року Великомихайлівським РВ УМВС в Одеській області, наявний запис про реєстрацію її місця проживання у вказаній вище квартирі з 26 серпня 1980 року по теперішній час.

У спадковій справі № 31/03 Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області щодо майна померлої ОСОБА_6, крім зазначених вище свідоцтва про смерть, заповіту і копії свідоцтва на квартиру, наявні також наступні документи - заява від 05 лютого 2003 року позивачки і ОСОБА_8 про прийняття спадщини відповідно до вказаного вище заповіту спадкодавця; довідка Великомихайлівської селищної ради від 18.09.2015 року про те, що спадкодавець проживала до дня своєї смерті у вказаній квартирі і з нею були зареєстровані позивачка як її онука, ОСОБА_3, правнуки ОСОБА_4 і ОСОБА_12; заява позивачки від 29.09.2015 року про видачу їй свідоцтва про право на спадщину; лист нотаріуса на адресу позивачки від 29.09.2015 року про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину та необхідність звернення до суду з цього питання у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису, складеного ІНФОРМАЦІЯ_4 за № 412 Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області.

За довідкою № 2597 від 21.09.2017 року виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, на день смерті ОСОБА_8 з ним була зареєстрована і проживала ОСОБА_5 у будинку за АДРЕСА_2.

У заведеній щодо майна ОСОБА_8 спадковій справі № 12/2017 Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області зареєстрованій у Спадковому реєстрі за номером 60115359, крім зазначеного вище свідоцтва про смерть, наявні наступні документи - заява позивачки від 18.01.2017 року про прийняття його спадщини, свідоцтво про народження ОСОБА_8, в якому його матір'ю вказана ОСОБА_6; лист нотаріуса на адресу позивачки, що для отримання свідоцтва про право на спадщину її необхідно підтвердити факт родинних відносин з ОСОБА_8.

Допитані у судовому засіданні свідки дали наступні показання:

ОСОБА_13, що з 1975 року проживала у гуртожитку у м. Роздільна Одеської області, де проживали також спадкодавець, її син ОСОБА_9 і позивачка, як його дочка та внучка спадкодавця, яких вона особисто знала. У 1980 році вона та всі зазначені особи переїхали на проживання до смт. Велика Михайлівка Одеської області, де позивачка згодом доглядала за своєю бабою, яка осліпла, а також поховала її.

ОСОБА_14, що у 1980 році отримала квартиру у будинку по АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем, яка була бабою позивачці. ОСОБА_9 був сином спадкодавця та батьком позивачки. Спадкодавець була опікуном неповнолітньої позивачки, а її батько проживав в смт. Велика Михайлівка окремо з іншою сім'єю. Позивачка потім доглядала за бабою і поховала її.

Зазначені вище докази надають підстави для суду встановити факт родинних відносин, за яких ОСОБА_9, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, був сином спадкодавця ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та батьком позивачки, яка є відповідно онукою цього спадкодавця.

Наявні підстави для встановлення цього факту у судовому порядку за відсутності інформації про час і місце реєстрації народження ОСОБА_9, а також виходячи з того, що ступінь споріднення між позивачкою та спадкодавцем впливає на її податкові зобов'язання.

Так, відповідно до положень пунктів 14.1.263. статі 14 і пункту 174.2.1. статті 174 Податкового кодексу України, об'єкти спадщини, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення, оподатковуються за нульовою ставкою. Членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім'ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

До правовідносин, що склалися між сторонами, суд застосовує законодавство, що було чинним на час відповідних подій.

Положеннями чинної на час приватизації квартири статті 112 Цивільного кодексу Української УРСР щодо поняття спільної власності було передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до частини 2 і 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Положеннями чинних на теперішній час ч. 2 ст. 370 і ч. 2 ст. 372 ЦК визначено, що в разі поділу або виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Оскільки, судом встановлено, що між чотирма співвласниками квартири не існувало домовленості щодо визначення частки кожного з них у праві спільної сумісної власності на квартиру та будь-яких обставин, які мають істотне значення для її збільшення або зменшення, то суд приходить до висновку, що їх частки є рівними і до складу спадщини ОСОБА_6 входить 1/4 частка у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Положеннями чинної на час відкриття спадщини статті 524 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Стаття 535 цього Кодексу передбачала, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Статтями 548 і 549 цього Кодексу було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

За матеріалами спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_6 не встановлено осіб, які мали б право на обов'язкову частку у її спадщині, а заяву про прийняття її спадщини у встановлений шестимісячний строк подали обидві особи зазначені у її заповіті - позивачка і ОСОБА_8.

Відповідно до наведеного законодавства, ці особи набули в порядку спадкування у рівних частках право на належну спадкодавцю ? частку у праві власності на квартиру, тобто по 1/8 частці кожен, проте свідоцтво про право на спадщину не отримали.

На день відкриття спадщини ОСОБА_8 був чинний ЦК 2003 року, за нормами якого спадкування здійснюється за заповітом або за законом(ст. 1217); право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(ст. 1223); у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері(ст. 1262); племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини(ч. 3 ст. 1266); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини(ч.ч. 1 і 5 ст. 1268); спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270).

За матеріалами спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_8 не встановлено наявність його заповітів, а тому спадкування відбувається за законом і позивачка була єдиним спадкоємцем, що прийняла його спадщину і подала про це нотаріусу відповідну заяву у встановлений шестимісячний строк.

Відповідно до встановленого судом факту родинних відносин між ОСОБА_9 та його мамою ОСОБА_6, яка вказана матір'ю у свідоцтві про народження ОСОБА_8 - позивачка є його племінницею і спадкує за законом за правом представлення ту частку спадщини, яка за законом належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Виходячи з прийняття позивачкою спадщини свого дядькаОСОБА_8, вона набула право на належну йому успадковану частку 1/8 у праві власності на квартиру, а за результатами спадкування після баби ОСОБА_6 вона набула право у повному обсязі на належну бабі ? частку у праві спільної власності на квартиру.

Статтею 392 ЦК визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 4.15. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, також встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Оскільки, за відсутності у позивачки оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, нотаріусом з цієї причини їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то наявні підстави для визнання за нею права на успадковане майно.

Керуючись статтями 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, та її онукою ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Прокоп'євськ Кемеровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Визнати ідеальні частки ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у розмірі 1/4 за кожним у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, залишивши цю квартиру у спільній частковій власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Прокоп'євськ Кемеровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, право на частку у розмірі 1/4 у праві приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 30-ти денного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.С.Чернецька

Повний текст рішення виготовлено 03 травня 2018 року.

Суддя Н.С.Чернецька