Копія Справа № 326/474/18
Провадження № 2/326/248/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі :

головуючої-судді Чапланової О.М.,

при секретарі Бородай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди (а.с.2-3). Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (після зміни назви з 2016 року - Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча») (далі Орендар, Позивач) і ОСОБА_3 (далі Орендодавець) 10 листопада 2005 року укладено договір оренди земельного паю № 482, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду строком на 18 років земельний пай розміром 6,47 умовних кадастрових гектарів, що розташований на території Кузнецово-Михайлівської сільської ради Тельманівського району Донецької області. Договір зареєстровано у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Кузнецово-Михайлівської сільської ради від 02.12.2005 року за № 480.

Проте, на даний час позивач втратив можливість вільно користуватись орендованою земельною ділянкою у зв'язку з проведенням антитерористичної операції. Фактична відсутність можливості користуватися земельними паями на території с. Кузнецово-Михайлівка Тельманівського району підтверджується розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Станом на день подачі позову рішення про припинення АТО не прийнято та дату її закінчення встановити неможливо, а відтак й неможливо визначити, коли позивач зможе користуватись орендованим земельним паєм.

Виходячи з обставин, які склались на даний момент, відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК України, одночасно наявні усі чотири умови за яких договір може бути розірваний. Так, в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Дійсно в 2005 році, коли було укладено договір, жодна із сторін не могла передбачити захоплення незаконними збройними формуваннями частини Донецької області, настання терористичної загрози на зазначеній території, яка несе пряму загрозу життю, здоров`ю і робить неможливим та небезпечним здійснення господарської діяльності в зазначеній області. Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались. Виконання позивачем умов договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача, як заінтересовану сторону, того, на що він розраховував при укладенні договору, оскільки він фактично позбавлений можливості користуватись земельним паєм в результаті бойових дій та існування небезпеки в цьому регіоні. Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Договором не передбачено обов'язок орендаря платити за те, чого він не отримує, тому позивач не повинен нести витрати у вигляді сплати орендної плати за землю, яка в результаті зміни обставин не може використовуватись за цільовим призначенням відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Враховуючи настання істотної зміни обставин, відсутності доступу до земельного паю та можливості використовувати його за призначенням, вважає доцільним розірвати договір для захисту свого порушеного права.

Просить суд розірвати договір оренди земельного паю № 482 від 10.11.2005 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та ОСОБА_3, зареєстрований 02.12.2005 року за № 480, з дня винесення судового рішення по справі; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився. Надав письмове клопотання, в якому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, справу розглянути за його відсутності. Зазначив, що проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.26).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав, хоча повідомлений в установленому порядку про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликався через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України з посиланням на веб-адресу ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 06 квітня 2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с.23).

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача у письмовому клопотанні проти заочного розгляду справи не заперечував, тому, суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 10 листопада 2005 року між власником земельного паю - ОСОБА_3, як орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат Імені Ілліча», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (а.с.8-15), як орендарем, було укладено договір оренди земельного паю за № 482, який було зареєстровано 02 грудня 2005 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Кузнецово-Михайлівської сільської ради під № 480 (а.с.6-7).

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельний пай, який належить орендодавцю на підставі сертифіката на право на земельний пай Серія НОМЕР_2, виданого Тельманівською райміськадміністрацією 11 лютого 1998 року, в розмірі 6,47 умовних кадастрових гектарів, вартістю 26 605 грн., який розміщено в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом на території Кузнецово-Михайлівської сільської ради для сільськогосподарських потреб (пункт 1).

Договір укладено строком на 18 років (підпункт 7.1 пункту 7).

Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 договору орендар зобов'язаний, зокрема, приступити до використання земельного паю після реєстрації договору оренди, виконувати встановлені відносно об'єкта оренди зобов'язання, своєчасно сплачувати орендодавцю орендну плату, визначену у договорі.

Згідно із підпунктами 5.1 та 5.2 пункту 5 цього договору розмір орендної плати щорічно складає 1% вартості земельного паю, указаної в сертифікати на право на земельний пай з урахуванням коефіцієнту індексації, розрахунок якого надається управлінням земельних ресурсів. Виплата орендної плати здійснюється не пізніше 01 грудня поточного року. За згодою сторін строк внесення орендної плати може бути змінений.

Відповідно до п. 8 договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання зобов'язань за договором, якщо невиконання буде являтися наслідком таких обставин, як паводок, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, ембарго, війна, військові дії, що виникли після укладення договору.

Згідно із підпунктом 9.1 пункту 9 договір вступає в силу з моменту його реєстрації в Кузнецово-Михайлівській сільській раді.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до розділу ІХ «Перехідні положення» вказаного Закону, громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із ч.2 ст. 125 ЗК України, в редакції, що діяла на момент укладення зазначеного договору оренди, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Звернувшись з даним позовом ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат Імені Ілліча» зазначає, що за весь період дії договору позивач сумлінно здійснював свої обов'язки за договором, а саме: використовував земельний пай за призначенням та вчасно і в повному обсязі сплачував орендну плату. На даний час позивач втратив можливість вільно користуватись орендованою земельною ділянкою у зв'язку з проведенням антитерористичної операції.

Даючи оцінку вказаним доводам позивача, суд звертає увагу на наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно із ч.4 ст. 4 вказаного Закону, перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до п. 2 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону, дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Пунктом 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону, Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено: забезпечити прийняття відповідно до своєї компетенції нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону; затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення; у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 року визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено с. Кузнецово-Михайлівка (Кузнецово-Михайлівська сільська рада) Тельманівського району, на території якого знаходиться орендована відповідачем земельна ділянка.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого також включено с. Кузнецово-Михайлівка (Кузнецово-Михайлівська сільська рада) Тельманівського району. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053».

18 січня 2018 року прийнято Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який набрав чинності 24 лютого 2018 року.

У частині 1 цього Закону зазначено, що межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Згідно із ч.6 статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону, до моменту прийняття Кабінетом Міністрів України будь-яких рішень щодо застосування норм цього Закону діють акти Кабінету Міністрів України, а також обмеження, введені в дію рішеннями Президента України.

Указом Президента України від 30 квітня 2018 року № 116/2018 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях».

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Об'єктом договору оренди, укладеного 10.11.2005 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат Імені Ілліча», є земельний пай, який розміщений в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом на території Кузнецово-Михайлівської сільської ради, та віднесений до земель сільськогосподарського призначення.

Пунктом 2.1 даного договору оренди встановлено право орендодавця вимагати від орендаря використання земельного паю за цільовим призначенням згідно договору оренди; своєчасного внесення орендної плати.

Пунктом 3.1 цього договору оренди встановлено право орендаря самостійно визначати напрямки своєї господарської діяльності; отримувати продукцію і доходи.

Пунктом 3.2 вказаного договору оренди встановлено обов'язок орендаря приступити до використання земельного паю після реєстрації договору оренди; виконувати встановлені відносно об'єкта оренди зобов'язання, дотримуватися вимог, встановлених в п.2.1 даного договору і виконувати обов'язки відповідно до умов договору оренди та Земельного кодексу України; своєчасно виплачувати орендодавцю орендну плату, визначену в договорі.

Судом встановлено, що земельна ділянка, яка передана позивачу в оренду на підставі договору від 10.11.2005 року, розташована на території Кузнецово-Михайлівської сільської ради Тельманівського району Донецької області, де з 07.04.2014 року здійснювалася антитерористична операція, на тимчасово неконтрольованій українською владою території Донецької області, а тому її використання позивачем за цільовим призначенням, за наявності загрози життю та здоров'ю людей, відсутності можливості вільного та безпечного пересування та проведення будь-яких сільськогосподарських та допоміжних робіт на орендованій земельній ділянці, що повинна оброблятися, неможливе і за своїм характером не залежить від волі позивача та відповідача.

Сторонами договору оренди не досягнуто згоди щодо розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин.

Обставини, що обумовили причини неможливості цільового використання землі, виникли після укладення сторонами договору оренди. В момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, та не могли у будь-якому разі її передбачити. Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.

Виконання орендарем своїх обов'язків за договором, зокрема сплата орендної плати без можливості використання об'єкту оренди за призначенням, неминуче призведе до невиправданих збитків та істотно порушить майнові права та інтереси орендаря і повністю позбавить його того, на що він розраховував при укладенні договору оренди, тобто доходу від користування земельною ділянкою для сільськогосподарського виробництва.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ані умовами договору, ані звичаями ділового обороту не передбачено покладення на сторони ризику неможливості використання об'єкту оренди за призначенням внаслідок виникнення обставин, які загрожують життю та здоров'ю людей (терористичні акти, збройні конфлікти, військові дії).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність одночасно умов, передбачених ч.2 ст. 652 ЦК України, за яких договір оренди може бути розірваний.

За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору у сумі 1762 грн., які підтверджені наданим позивачем платіжним дорученням № від 14.03.2018 (а.с.1).

Керуючись: ст.ст. 11, 509, 526, 530, 626, 629, 651, 652, 792 ЦК України, ст. 125 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 264-265, 273, 280-282, 284, 289, 354 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674- VІ суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», місцезнаходження: 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд.1, , до ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про розірвання договору оренди - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати договір оренди земельного паю розміром 6,47 умовних кадастрових гектарів, який розміщено в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом на території Кузнецово-Михайлівської сільської ради Тельманівського району Донецької області, укладений 10 листопада 2005 року за № 482 між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, зареєстрований 02 грудня 2005 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Кузнецово-Михайлівської сільської ради під № 480.

Стягнути з ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, б.1, ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Копію рішення надіслати позивачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Відповідача повідомити про ухвалення судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу даного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заочне рішення може бути переглянуте Приморським районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Апеляційний суд Запорізької області апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: підпис О.М. Чапланова

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

07.05.18