Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/799/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2018 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді-Надопта А.А.,

присяжних- Леньо Г.І., ОСОБА_1,

секретаря судового засідання-Онисько С.С.,

заявниці-Гайош Ю.Й.,

представника заявниці-Нечаєв В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Виноградів справу за заявою ОСОБА_2 до зацікавленої особи: орган опіки та піклування при Виноградівській РДА про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою до зацікавленої особи: орган опіки та піклування при Виноградівській РДА про визнання особи безвісно відсутньою.

Вимоги заяви мотивовано тим, що у вересні 2016 року заявниця, ОСОБА_2 (попереднє прізвище за чоловіком ОСОБА_4) дізналася про смерть свого сина в місті Києві ОСОБА_5. Син помер 13 вересня 2016 року від ішимічної хвороби серця.

В кінці квітня 2017 року до заявниці приїхала невідома жінка ОСОБА_6 з недавно народженим немовлям дівчинкою і віддала її мені для подальшого утримання. Ця жінка зазначила, що вона з моїм покійним сином проживали на околицях Києва на сміттєзвалищі і в них народилася дитина, яка є внучкою заявниці.

Єдиний документ, що ця жінка передала заявниці, це Довідка для дільничного педіатра або сімейного лікаря по формі №057/о про те, що дитинка народилася 06.04.2017 року в пологовому будинку №3 міста Києва, пологи сталися на 38 тижні вагітності.

Зареєструвати дитину вказана жінка не мала можливості, позаяк не мала жодних документів (ані паспорту, ані посвідки, ані свідоцтво про народження).

Також, дана жінка не має жодного бажання утримувати дитину, саме тому передала дівчинку на наше утримання і зникла в невідомому напрямку.

В довідці пологового будинку і зазначені відомості про маму «ОСОБА_6Я.».

Заявниця звернулася до Виноградівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції з метою реєстрації дитини та отримання свідоцтва про народження.

Після цього через суд заявниця встановила факт родинних відносин, внаслідок чого Державою було визнано, що заявниця являється бабусею дитинки, а покійний син заявниці батьком.

Мати дитини після зникнення не піднімає слухавку телефону, не з»являється на контакт, за таких обставин така підлягає визнанню безвісно відсутньою, а рішення суду про встановлення цього факту надасть заявниці можливість оформити права опікуна на внучку.

12 січня 2018 року заявниця ОСОБА_2 звернулася до поліції з метою вжиття заходів щодо розшуку «матері дитини».

Звернення заявниці до органів внутрішніх справ України з приводу розшуку даної громадянки ніяких результатів не дало. Відповідно до висновку Виноградівського відділення поліції - посвідчено факт зникнення ОСОБА_6

Задоволення даної заяви має для заявниці юридичне значення, що дозволить їй оформити опікунство над внучкою з метою забезпечення її всіма правами та можливостями, на які заслуговує дитина.

В зв'язку з даними обставинами заявниця ОСОБА_2, змушена звернутися до суду з даною заявою. Просить визнати ОСОБА_6 ДіануЯнушевну, матір малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутньою.

В судовому засіданні заявниця та її представник ОСОБА_8, заяву підтримали, посилаючись на викладені в заяві обставини та просили суд заяву задовольнити.

Представникзацікавленої особи-органу опіки та піклування при Виноградівській РДА, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення вказаної заяви.

Заслухавши заявницю та представника заявника, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що у вересні 2016 року заявниця, ОСОБА_2 (попереднє прізвище за чоловіком ОСОБА_4) дізналася про смерть свого сина в місті Києві ОСОБА_5. Син помер 13 вересня 2016 року від ішимічної хвороби серця.

В кінці квітня 2017 року до заявниці приїхала невідома жінка ОСОБА_6 з недавно народженим немовлям дівчинкою і віддала її мені для подальшого утримання. Ця жінка зазначила, що вона з моїм покійним сином проживали на околицях Києва на сміттєзвалищі і в них народилася дитина, яка є внучкою заявниці.

Єдиний документ, що ця жінка передала заявниці, це Довідка для дільничного педіатра або сімейного лікаря по формі №057/о про те, що дитинка народилася 06.04.2017 року в пологовому будинку №3 міста Києва, вага 3550, зріст 54, окружність головки 34, окружність грудей 33, оцінка за шкалою Апгар 8-9 балів, пологи сталися на 38 тижні вагітності.

Зареєструвати дитину вказана жінка не мала можливості, позаяк не мала жодних документів (ані паспорту, ані посвідки, ані свідоцтво про народження).

Також, дана жінка не має жодного бажання утримувати дитину, саме тому передала дівчинку на наше утримання і зникла в невідомому напрямку.

В довідці пологового будинку і зазначені відомості про маму «ОСОБА_6Я.».

Заявниця ОСОБА_2, відразу відвезла до Виноградівської РЛ для поставлення на облік та проведення профілактичних медичних втручань. Відповідно до довідки Поліклінічного відділення Виноградівської РЛ внучка заявниці-Гайош ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, розвивається згідно віку, життєві умови задовільні.

Заявниця звернулася до Виноградівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції з метою реєстрації дитини та отримання свідоцтва про народження.

Після цього через суд заявниця встановила факт родинних відносин, внаслідок чого Державою було визнано, що заявниця являється бабусею дитинки, а покійний син заявниці батьком.

Так, Рішенням Виноградівського районного суду від 10.10.2017 року встановлено наступні обставини справи:

В судовому засіданні встановлено, що 13 вересня 2016 року від ішимічної хвороби серця в м.Києві помер ОСОБА_5 - син заявниці ОСОБА_10 (попереднє прізвище за чоловіком ОСОБА_4).

Ці обставини підтверджуються паспортом сина заявниці, свідоцтвом про смерть, довідкою про причину смерті, витягом з ДРАЦС громадян про смерть, паспортом заявниці та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 07.05.2009 року - відповідно до якого прізвище заявниці після ОСОБА_4 змінилося па дівоче - ОСОБА_4.

Відповідно до листа Київської місцевої прокуратури №8 від 15.09.2016 року № 1152 інший син заявниці забрав тіло свого брата для поховання.

В кінці квітня 2017 року додому до заявниці приїхала невідома їй жінка з недавно народженим немовлям - дівчинкою і віддала її заявниці для подальшого утримання пояснивши, що вона проживала з покійним сином заявниці на околицях Києва на сміттєзвалищі і в них народилася дитина, яка є внучкою заявниці. Дитину ця жінка не зареєструвала оскільки не мала жодних документів (ані паспорту, ані посвідки, ані свідоцтво про народження). Вона залишила заявниці медичну довідку про народження дитини для дільничного педіатра або сімейного лікаря по формі №057/о та зникла в невідомому напрямку.

Згідно вказаної довідки дитина-дівчинка народилася 06.04.2017 року в пологовому будинку №3 міста Києва. Відомості про маму дитини в довідці вказані як "ОСОБА_11.".

Для реєстрації дитини заявниця звернулася до Виноградівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції і в порядку ст. ст. 128 та 135 СК України заявниці було видано свідоцтво про народження серії І-ФМ № 391037 від 13.09.2017 року.

Фактичний догляд за дитиною здійснює заявниця. Відповідно до довідки Поліклінічного відділення Виоградівської РЛ, від 16.05.2017 року внучка заявниці розвивається згідно віку, життєві умови задовільні.

Заявниця, як фактичний опікун малолітньої дитини, наразі не може вчиняти будь-які юридичні дії з питань захисту прав та інтересів дитини - позаяк з вказаного свідоцтва про народження не вбачається, що вона являється бабусею дівчинки, а її покійний син - батьком дитини.

Однак, мати дитини після зникнення, не піднімає слухавку телефону, не з»являється на контакт, за таких обставин така підлягає визнанню безвісно відсутньою, а рішення суду про встановлення цього факту надасть заявниці можливість оформити права опікуна на внучку.

12 січня 2018 року заявниця ОСОБА_2 звернулася до поліції з метою вжиття заходів щодо розшуку «матері дитини».

Звернення заявниці до органів внутрішніх справ України з приводу розшуку даної громадянки ніяких результатів не дало. Відповідно до висновку Виноградівського відділення поліції - посвідчено факт зникнення ОСОБА_6

Задоволення даної заяви має для заявниці юридичне значення, що дозволить їй оформити опікунство над внучкою з метою забезпечення її всіма правами та можливостями, на які заслуговує дитина.

Так, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей, предметом їх основної турботи та основним обовязком є забезпечення інтересів своєї дитини. Відпочинок та оздоровлення є важливою складовою життя дитини, спрямований саме на всесторонній розвиток дитини.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Так, ст. 8 Конвенції передбачає: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб».

Згідно з вимогами ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з вимогами ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги, що в судовому засіданні підтверджений факт відсутності ОСОБА_6 та відсутності відомостей про місце її перебування, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_2 в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15, 43 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 263-265, 293, 294, 308, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 до заінтересованої особаи: орган опіки та піклування при Виноградівській РДА про визнання особи безвісно відсутньою -задоволити.

Визнати безвісно відсутньою громадянку - ОСОБА_6, матір малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження І-ФМ № 391037).

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Закарпатської області суду через Виноградівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Особа, яка визнана безвісно відсутньою, в разі її появи, може звернутись до суду із заявою про скасування рішення.

Присяжні: ОСОБА_4

ОСОБА_1

Головуючий ОСОБА_12