Справа № 615/1376/17
Провадження № 2/615/76/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Неділько І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ПСП «Маяк» Мух А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Маяк», Спостережної ради приватного сільськогосподарського підприємства «Маяк» про визнання недійсним договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління,

в с т а н о в и в:

27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПСП «Маяк», Спостережної ради ПСП «Маяк» про визнання недійсним договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління.

Після уточнень, в позові зазначено, що ОСОБА_1 тривалий час, як фактичний власник будинку АДРЕСА_1 намагається зареєструвати речове право на вказаний об'єкт нерухомості. Неможливість оформлення відповідного права відображена у технічному паспорті на вказаний будинок, виготовленого 09.11.2011 року КП «Валківське БТІ», за яким житло не має жодного власника. Зі спробою реалізувати право власності на житло, ОСОБА_1 звернулась до Валківського районного суду Харківської області із позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності. Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено та встановлено обставини, а саме, що державної реєстрації на будинок не відбулось.

Як зазначено в позові, ОСОБА_1 стало відомо, що однією із перешкод у вказаній процедурі є наявність Договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління, який був укладений між ПСП «Маяк» та співвласниками в особі Спостережної ради. Одним зі складових предметів вказаної угоди є будинок АДРЕСА_1, фактичним власником якого є позивач. Однак, за вимогами законодавства, а саме Цивільного кодексу України (в редакції чинного на момент вчинення правочину), інститут договору управління майном не існував та вказаний інститут передбачений лише з прийняттям ЦК України в 2003 році. Крім того, зазначений договір в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» не був посвідчений нотаріусом, а тому такий договір має бути визнаний недійсним.

Крім того, в позові зазначено, що ОСОБА_1 в жовтні 2017 року звернулась до Генерального директора ПСП «Маяк» із листом в якому просила надати завірену копію Договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління, який був укладений між ПСП «Маяк» та співвласниками в особі Спостережної ради ПСП «Маяк». Поважними причинами пропуску строку на оскарження договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління, який був укладений між ПСП «Маяк» та співвласниками в особі Спостережної ради ПСП «Маяк» в частині предмету угоди, що стосується будинку АДРЕСА_1 - до теперішнього часу залишається невідкритим фактичному власнику будинку, а тому позивач не обізнаний про існування угоди, а тому строк на подання позову пропущений з поважних причин.

Позивач вимагає визнати договір оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління, який був укладений між ПСП «Маяк» та співвласниками в особі Спостережної ради ПСП «Маяк» в частині предмету угоди, що стосується будинку АДРЕСА_1 недійсним.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни до Цивільного процесуального кодексу України та він викладений в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ВВР, 2017, № 48, ст. 436.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, цивільна справа розглядається відповідно до положень ЦПК України в редакції яка набула чинності 15 грудня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що так звана Спостережна рада не мала речових прав на будинок в якому мешкала позивача, а як наслідок не мала права на укладення договору про передачу майна в довірче управління. Крім того, як пояснив представник позивача, згідно наданих відповідачем документів, спілка була заснована трьома роками пізніше, ніж датований оспорюваний договір. Окрім зазначеного, на підтвердження необхідності нотаріального посвідчення договору, представник позивача зауважив, що при вирішенні питання такого засвідчення, сторонам слід було керуватись аналогією закону, щодо обов'язкової форми оформлення будь-яких речових прав.

Позивач в судовому засіданні підтримала позицію представника та пояснила, що багато років мешкає у власному будинку, який не зареєстрований у встановленому порядку та тривалий час намагається подолати перепони у реєстрації прав на це нерухоме майно. За ці роки, вона власним коштом утримує будинок і здійснює його ремонт. Такий стан справ її не влаштовує, оскільки не має визначеності у правомірності користування цим житлом.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та пояснив, що він визнає, що договір дійсно не є нотаріально посвідченим, оскільки він не повинен був посвідчуватись. Діючим на момент укладення договору Законом України «Про нотаріат» було встановлено лише порядок посвідчення угод. Крім того, вказані положення передбачали, що угоди посвідчуються, лише там, де імперативно про це зазначено. Положеннями ЦК УРСР та Закону України «Про нотаріат» не встановлювалась така форма для Договору оренди цілісного майнового комплексу, а тому була дотримана лише письмова форма. Аналогія закону, не може бути застосована, оскільки договір був укладений до набрання чинності новим ЦК України.

Також представник відповідача зазначив, що будинок знаходився під час реорганізації КСП «Маяк» на його балансі та був об'єктом соціальної сфери, який не був розпайований. Об'єкти соціальної сфери ПСП «Маяк» було запропоновано Мельниківській сільській раді передати на баланс, проте сільська рада відмовилась від цього, через відсутність коштів. За таких підстав, ПСП «Маяк» протягом усіх цих років утримує це майно.

Відповідачу спостережній раді приватного сільськогосподарського підприємства «Маяк» були надіслані матеріали цивільної справи за адресою, що зазначена в позові, а саме: Харківська область, Валківський район, с. Велика Губщина, однак на адресу суду повернулось поштове відправлення із зазначенням причин невручення - «за незапитом».

Представник відповідача пояснив, що спостережна рада була створена як тимчасовий орган, що діяв від імені співвласників майна колишнього КСП для вирішення питань пов'язаних з долею цього майна.

22 січня 2018 року відповідач ПСП «Маяк» подав відзив на позовну заяву в якому прохав відмовити в задоволенні позову та зазначив, що 16.04.1999 року між ПСП «Маяк» та спостережною радою ПСП «Маяк» був укладений Договір оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління. Таким чином, право довірчої власності у ПСП «Маяк» виникло на підставах передбачених законом, а саме на підставі закону. Рішенням Валківського районного суду Харківської області по справі №615/924/16-ц від 31.05.2017 року, встановлено, що позивач не є добросовісним володільцем будинку, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що вона є «фактичним власником» будинку не відповідає дійсності, більш того, вона і не набула на це майно права власності. Відповідно до приписів ЦК, який діяв на момент підписання договору, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених в законі, а тому твердження позивача, що інститут права - договір управління майном не існував, то стосовно таких договорів не було і не могло бути встановлено обов'язкових вимог щодо їх нотаріального посвідчення. Більш того, внаслідок відсутності прямої заборони на укладення таких договорів, їх укладення не суперечило приписам законодавства, яке було чинним на момент укладення спірного договору.

14 лютого 2018 року позивачем надано відповідь на відзив в якій зазначила, що відповідач володіє спірним майном на законним підставах не є предметом судового розгляду. При цьому питання про захист речового права, зокрема, права володіння, не порушувалось. Позивач наполягає на тому, що договір управління майном на момент виникнення спірних правовідносин - взагалі не існував, більш того не був нотаріально посвідчений, а тому має бути визнаний недійсним. Крім того, юридичної особи Спостережної ради ПСП «Маяк» не існує та не існувало.

13 березня 2018 року відповідачем ПСП «Маяк» подані заперечення в яких зазначено, що хоч такого виду договору, як договір управління майном і не існувало на момент вчинення правочину, проте не можна вважати його недійсним, адже існували принципи свободи договору та презумпція правомірності укладення договору. Вказані принципи висували вимогу для оформлення договору - дотримання письмової форми, яка і була дотримана. Спостережна рада ПСП «Маяк» є виконавчим та представницьким органом спілки громадян співвласників-орендодавців. Таким чином, спостережна рада ПСП «Маяк» не є юридичною особою.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, рішення має містити, окрім іншого, зазначення процесуальних дій у справі.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПСП «Маяк», Спостережної ради ПСП «Маяк» про визнання недійсним договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління.

Ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивач в позові не зазначила повну адресу місця реєстрації відповідача ПСП «Маяк», а також не зазначила правову природу другого відповідача - Спостережної ради ПСП «Маяк», чи є він зареєстрованим суб'єктом правовідносин в розумінні цивільного чи господарського кодексів.

На виконання ухвали, 21 листопада 2017 року на адресу суду надійшла заява позивача, згідно змісту якої ОСОБА_1 наполяга, що повна адреса відповідача ПСП «Маяк» є Харківська область, Валківський район, с. Велика Губщина, - тобто без назви вулиці та номеру будинку. Через що, судом самостійно отримано загальнодоступні дані із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якого витікає, що приватне сільськогосподарське підприємство «Маяк» знаходиться за адресою: Харківська область, Валківський район, село Велика Губщина, вулиця Сонячна, будинок 1А. Крім того, позивач наполягав, що визначення правової природи Спостережної ради ПСП «Маяк» не має будь-якого значення на стадії вирішення питання про відкриття провадження, оскільки їй воно не відоме. Оскільки дані про другого відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні, суд, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, поклався на суб'єктивні дані, викладені позивачем в позові.

Ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року відкрите провадження у справі.

Крім того, частково задоволене клопотання позивача та витребувано у приватного сільськогосподарського підприємства «Маяк» оригінал Договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління. В задоволенні інших клопотань - відмовлено.

Ухвалою суду від 13.03.2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача про внесення на депозитний рахунок суду суми можливих судових витрат в розмірі 15 000 грн. на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Ухвалою суду від 13.03.2018 року задоволене клопотання позивача про витребування із Валківської державної нотаріальної контори відомостей про нотаріальне посвідчення Договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління, який був укладений між ПСП «Маяк» та співвласниками в особі Спостережної ради ПСП «Маяк» в частині, що стосується будинку АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 256, ч. 3 ст. 267 ЦК України, відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Таким чином, суд відмовляє у його задоволенні з цих підстав, та не вирішує питання про поновлення строку на подання позову.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Приватне сільськогосподарське підприємство «Маяк» знаходиться за адресою: Харківська область, Валківський район, с. Велика Губщина, вул. Сонячна, будинок, 1А. Основний вид економічної діяльності - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що за адресою: АДРЕСА_1, існує житловий будинок.(а.с.12-16)

На момент звернення до суду, а саме 27.10.2017 року, в ньому мешкають ОСОБА_1 разом із доньками - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.(а.с.17)

Вищезазначене підтверджується технічним паспортом виданим КП «Валківське БТІ» 09.11.2011 року та довідкою видану виконавчим комітетом Мельниківської сільської ради Валківського району Харківської області №526 від 24.10.2017 року.

Позивач та відповідач на підтвердження своїх вимог та заперечень не надали будь-яких даних про державну реєстрацію та повідомили, що інформація в реєстрі прав на нерухоме майно на вищезазначений будинок - відсутня.

16 квітня 1999 року між ПСП «Маяк» та спостережною радою ПСП «Маяк» був укладений договір оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління.(а.с.75-84)

Відповідно до п. 1.1. Договору, орендодавець (спостережна рада) передає в тимчасове користування та володіння на умовах оренди, основні виробничі фонди, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, без виділення майнових часток в натурі.

Отже, основним предметом договору є оренда цілісного майнового комплексу майна колишнього КСП «Маяк», що на день укладення договору належало співвласникам, тобто власникам майнових сертифікатів виданих за результатами розпаювання.

Пункт 7.1. вищезгаданого Договору передбачає «передачу об'єктів соціальної сфери Орендарю (ПСП «Маяк») в «довірче управління» (довірчу власність) терміном на 20 років.

Як вбачається із додатку №3 до Договору та протоколу загальних зборів співвласників об'єктів соціальної сфери, переданої в довірче управління ПСП «Маяк» згідно Договору, до соціальної інфраструктури та майна, яке не паюється відноситься житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.(а.с.85-94)

Пункт 7.1 Договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління не містить конкретизації повноважень ПСП «Маяк» щодо будинків, а саме можливості з боку підприємства (продати, передати в оренду, тощо), так само, як і не містить конкретизації змісту «довірчого управління».

Представник позивача наголосив на тому, що договір укладено фактично однією стороною, адже Спостережна рада ПСП «Маяк» не була зареєстрована у встановленому законом порядку.

Дійсно, згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, такий суб'єкт, як «Спостережна рада ПСП «Маяк» - не значиться.

Водночас, формування та склад Спостереженої ради було вирішено протоколом №2 зборів уповноважених членів КСП «Маяк» від 19.03.1999 року.(а.с.163-170)

Питання правомочності зборів, сторона позивача не оспорювала.

Збори співвласників колишнього майна КСП «Маяк» не можна вважати господарюючим суб'єктом, як і створений зборами орган під назвою «Спостережна рада», оскільки власники розпайованого майна об'єднались не для ведення господарської діяльності, а з метою вирішення питань пов'язаних з долею цілісного майнового комплексу, тобто майна, яке не виділено особам в натурі.

Вказаний орган, який діяв в інтересах власників майна, в подальшому і уклав Договір про оренду цілісного майнового комплексу, що цілком відповідає його завданню.

Твердження сторони позивача про те, що Статутом спілки громадян Співвласників-орендодавців передбачено створення Спілки лише в 2002 році, тобто після підписання договору, судом не приймається до уваги, оскільки Договір був підписаний між ПСП «Маяк» та Спостережною радою ПСП «Маяк», яка затверджена вищезазначеним протоколом.

Також представник позивача зазначив, що Договір повинен був бути нотаріально посвідченим, однак зазначеної форми не було дотримано.

Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, тобто 1963 року), цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з положеннями ст. 41 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду, що витікає зі статті 42 ЦК УРСР (в ред. 1963 року).

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі, як вбачається зі статті 45 ЦК УРСР (в ред. 1963 року).

Чинними на момент укладення Договору нормами ЦК УРСР не було передбачено такого виду договору, як управління майном, водночас вказана обставина не може бути підставою для визнання договору не дійсним, з огляду на положення статті 42 ЦК УРСР.

Позивач посилається на положення ст. ст. 34, 44, 52, 54, 55 Закону України «Про нотаріат» (чинний на момент укладення договору) та зазначає, що у відповідності до цих норм вказаний Договір мав бути посвідчений нотаріусом. Крім того, представник позивача в судовому засіданні наголосив, що договір стосувався нерухомого майна, а тому в обов'язковому порядку мав бути посвідчений.

Проте, суд не погоджується з таким твердженням сторони позивача.

Так, як вбачається зі змісту ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі.

Вищезазначені норми Закону України «Про нотаріат» на які посилається позивач та її представник, не передбачали обов'язкового нотаріального посвідчення угод, щодо передачі нерухомості в довірче управління, так само, як і не передбачали положення ЦК УРСР.

Крім того, представник позивача наголошував, що під час укладення Договору необхідно було застосувати аналогію закону положень діючого Цивільного кодексу України, який передбачає, що договір оренди цілісного майнового комплексу, в частині нерухомого майна посвідчується нотаріально.

Суд не погоджується з такою позицією сторони позивача, адже спірний Договір укладений в 1999 році, а тому на момент його укладення існував ЦК УРСР (в ред. 1963 року), який не передбачав такої вимоги.

Таким чином, оскільки сторонами дотримана письмова форма Договору, більш того, існує свобода волевиявлення в договірних відносинах.

Метою звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом є усунення перешкод у набутті права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із положень ЦК України, а саме Глави 24 «Набуття права власності» підставами набуття права власності є купівля-продаж, міна, дарування, спадкування, за набувальною давністю, тощо.

Стороною позивача не доведена та обставина, що існування Договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління, будь-яким чином впливає на реалізацію ОСОБА_1 законних засобів захисту права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача, в разі відмови в позові.

Відповідачем у відзиві надано орієнтовний розмір понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Водночас, відповідач не надав суду доказів, щодо понесення вказаної суми на правничу допомогу, а тому підстав для їх стягнення із позивача на користь ПСП «Маяк» не вбачається.

Керуючись ст. ст. 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову про визнання Договору оренди цілісного майнового комплексу та передачі об'єктів соціальної сфери в довірче управління, який був укладений між ПСП «Маяк» та співвласниками в особі Спостережної ради ПСП «Маяк» в частині предмету угоди, що стосується будинку АДРЕСА_1 недійсним - відмовити.

Повний текст рішення складено 08 травня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Товстолужський