Справа №162/126/18
Номер провадження 2/162/93/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря Пилипчук Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадщини за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадщини за заповітом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 травня 2015 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Поліська, 10 в с. Щитинь Любешівського району Волинської області, який належав йому на праві приватної власності. За життя ОСОБА_4 в її користь було складено заповіт, посвідчений 26.11.2013 року ОСОБА_3 сільською радою Любешівського району, згідно якого усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів своїй дочці ОСОБА_1 позивачу по справі. Крім цього, позивач зазначає, що її мати та дружина покійного ОСОБА_2 проживала спільно з спадкодавцем до дня його смерті та продовжує проживати на даний час там же, фактично вступила у володіння спадковим майном. ОСОБА_2 досягла пенсійного віку, є непрацездатною, тобто має право на обовязкову частку у спадковому майні, однак відмовилася від отримання своєї обовязкової частки спадщини в користь позивача.

Від прийняття спадщини позивач не відмовлялася і своєчасно звернулася в нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини. На даний час не може оформити право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Поліська, 10 в с. Щитинь Любешівського району Волинської області та судові витрати залишити за нею.

На розгляд справи в суд позивач ОСОБА_1Ю не зявилася, у поданій заяві позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Любешівського району в суд на розгляд справи не зявився, сільський голова ОСОБА_5 у поданій заяві не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1, просить справу розглядати без представника сільської ради.

Суд, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно частин 1 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З позовної заяви, поданих позивачем та витребуваних судом доказів вбачається, що покійному ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Поліська, 10 в с. Щитинь Любешівського району, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Любешівського району № 1044 від 14.12.2017 року та витягом з погосподарської книги № 3 за 2015 рік.

29 травня 2015 року ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЕГ № 172399 від 02.06.2015 року.

Відповідно до заповіту від 26.11.2013 року, посвідченого ОСОБА_3 сільською радою Любешівського району, ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право своїй дочці ОСОБА_1.

В суді доведено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після смерті спадкодавця, звернувшись в установленому порядку до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 по питанню оформлення права власності на спадкове майно, однак постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані в с. Щитинь по вул. Поліська, 10 Любешівського району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок.

З оглянутих в суді матеріалів спадкової справи № 155/2015 вбачається, що позивач як спадкоємець за заповітом в установленому порядку звернулася до державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 з приводу оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_4, інші спадкоємці за законом дружина спадкодавця ОСОБА_2 і діти спадкодавця дочка ОСОБА_7, син ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_9, яким відомо про відкриття спадщини, відмовилися від прийняття спадщини та не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по вул. Поліська, 10 в с. Щитинь Любешівського району, за ОСОБА_1.

В суді доведено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Поліська, 10 в с. Щитинь Любешівського району Волинської області, відповідає архітектурному плану села і не порушує меж сусідніх поселень, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Любешівського району №1043 від 14.12.2017 року.

Таким чином в суді доведена та обставина, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину і звернулася в установленому порядку по питанню оформлення права власності на спадкове майно, тому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Щитинь, вул. Поліська, 10, перебувають у правомірному володінні позивача.

За клопотанням позивача судові витрати покласти на неї.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 206, 258-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадщини за заповітомзадовольнити повністю

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: вул. Поліська, 10, с. Щитинь Любешівського району Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: