Справа № 515/499/18
Провадження № 2/515/948/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Васильо- вича

про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2018 року ОСОБА_3 в особі свого представника пред'явив вказаний позов, поси- лаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його дружина ОСОБА_4, після смерті якої залишилась земе- льна ділянка площею 3,60 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татар- бунарського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на зем- лю серії НОМЕР_2. Він має право успадкувати вказану земельну ділянку після смерті дружи- ни як спадкоємець першої черги. У зв'язку з розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця, рі- шенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 08.02.2018 р. встановлено факт на- лежності правовстановлюючого документу померлій. Однак, у зв'язку з тим, що на момент смерті спадкодавця з нею був зареєстрований ще один спадкоємець першої черги за законом - відповідач у справі, нотаріусом було роз'яснено йому що частка у спадщині складає 1/2 частини земельної ді- лянки, тому позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на всю земельну діля- нку. Вказував на те, що відповідач фактично був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент її смерті, але не проживав з нею, має свою сім'ю та проживає за межами села, тому не має право на спадкове майно. Зважаючи на те, що успадкувати земельну ділянку у нотаріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути сп- раву за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, підтвердив те, що на момент смерті спадкодавця він з нею не проживав, ві- дзиву до суду та позивачу не надіслав.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 (а.с.6), видно, що 22.02.1971 р. Дмитрів- ською сільською радою зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (копія на а.с.7), дружина позивача - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області.

Копією державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (а.с.8) під- тверджується, що земельна ділянка площею 3,60 га, що розташована на території Дмитрівської сі- льської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробниц- тва, передана у приватну власність ОСОБА_4

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 08.02.2018 р. (копія на а.с.9) встановлено, що державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, ви- даний Татарбунарською райдержадміністрацією 26.02.2004 р. на ім'я ОСОБА_4 - належить спадкодавцю ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області.

Вартість земельної ділянки площею 3,60 га, що отримана у власність ОСОБА_4, становить 55096 грн., що видно із звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП «ОСОБА_6.» (а. с.10-11).

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на все майно після померлої ОСОБА_7, спадкова справа № 408/2017 від 27.12.2017 р., у зв'язку з тим, що є ще один спадкоє- мець, який прийняв але не оформив свої спадкові права та запропоновано отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна померлої (а.с.12).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України.

За змістом ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право спадкування почерго- во. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом в порядку пер- шої черги після померлої дружини ОСОБА_4, перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку є те, що на момент смерті спадкодавця, разом з нею був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 - її син. Але судом також встановлено, що відповідач був зареєстрований, але фактично не проживав разом з спадкодавцем на момент її смерті, прожи- вав за межами с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, тому не можна вважати йо- го таким що прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4

Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на земельну ділянку пло- щею 3,60 га, яка залишилася після смерті ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.76-80, 82, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ді- лянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 р. в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 3,60 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільсько- господарського виробництва, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбу- нарського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 26 лютого 2004 року на ім'я ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Тимошенко