Справа № 752/6121/16-ц
Провадження №: 4-с/752/2/18
У Х В А Л А

Іменем України

03.04.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Маснюк А.П. від 04.03.2003 року серії АА № 637835, -

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Маснюк А.П. від 04.03.20036 року серії АА № 637835, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

В обґрунтування поданої скарги зазначає проте, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2001 року стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 701,62 та 51 грн. на користь Київської міської лікарні № 12. ОСОБА_1 добровільно виконав вказане судове рішення та сплатив зазначені грошові кошти, що стверджується відповідними квитанціями у червні 2003 року та квітні 2004 року. Однак, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Маснюк А.П. від 04.03.20036 року серії АА № 637835, накладено арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби із заявами про скасування арешту майна, які залишились без розгляду, оскільки боржник жодної відповіді з відділу державної виконавчої служби не отримав.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити з наведених у скарзі обставин.

Вислухавши пояснення представника скаржника, вивчивши матеріали справи за скаргою, судом встановлено наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В ході розгляду скарги, судом встановлено, що 04.12.2001 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-3725/10 про стягнення ОСОБА_1 на користь Київської міської лікарні № 2 заборгованості, на підставі якого видано виконавчий лист, який стягувачем звернуто до виконання до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Маснюк А.П. від 04.03.20036 року серії АА № 637835, накладено арешт майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону його відчуження.

Матеріалами цивільної справи стверджується, що 21.04.2003 року 09.06.2003 року ОСОБА_1 виконано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2001 року, сплачено грошові кошти у сумах 51,50 грн. та 401,01 грн., про що свідчать копії наданих боржником квитанцій.

Крім того, з листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.12.2017 року вбачається, що на виконанні у відділі не перебуває виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1, а матеріали виконавчих проваджень, що перебували на виконанні до 2013 року знищено у зв'язку із закінченням строків для зберігання.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

За вказаних обставин, суд надходить до висновку про задоволення вимог скарги та скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Маснюк А.П. від 04.03.20036 року серії АА № 637835, якою накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборони його відчуження.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 та постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Маснюк А.П. від 04.03.2003постановою року серії АА № 637835, - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Маснюк А.П. від 04.03.2003 року серії АА № 637835, якою накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону його відчуження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя