Справа № 351/2477/17
Провадження № 22-ц/779/473/2018
Головуючий у 1 інстанції Собко В. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Горейко М.Д., Томин О.О.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 13 лютого 2018 року, у складі судді Собко В.М. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Снятинського районного суду від 19.04.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач переконав її стягувати аліменти в сумі 750 грн. щомісячно, а не в частці від доходу, мотивуючи тим, що буде додатково надавати допомогу на утримання дитини, однак такої допомоги на утримання дочки не надає.

Позивач, посилаючись на те, що відповідач працездатний, а тому здатний сплачувати аліменти, необхідні для забезпечення належного рівня життя дитини, просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1/3 частини всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Снятинського районного суду від 13 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, зменшити розмір аліментів з 1/3 частини усіх видів доходу до 1/4 усіх видів доходу на утримання доньки ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення нею повноліття.

Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права; вказує, що не заперечує проти необхідності збільшення розміру аліментів, однак вважає визначення розміру аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу необґрунтованим.

Апелянт вказав, що являється інвалідом третьої групи з дитинства, заборгованості щодо сплати аліментів не має, постійно матеріально допомагає батькові ОСОБА_4, який має незадовільний стан здоров»я та потребує періодичного лікування.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти по 1/3 частині щомісячно на утримання своєї дочки.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд Івано-Франківської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив зі того, що з часу постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів по 750 грн. в місяць на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінилися доходи сторін та витрати на утримання дитини.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30.09.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який від якого мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Снятинського районного суду від 16.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано, а неповнолітню дочку ОСОБА_3 залишено проживати з матір»ю.

Рішенням Снятинського районного суду від 19.04.2016 року задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дочку та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, згідно ч.1 ст. 181 СК України визначаються за домовленістю між ними. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно, заборгованості по сплаті аліментів не має. Встановлено також, що відповідач згідно довідки МСЕК від 30.08.2016 року являється інвалідом третьої групи (інвалідність з дитинства), йому протипоказана важка фізична праця. Згідно довідки Снятинського управління освіти від 06.01.1918 року ОСОБА_1 працює вчителем Стецівської ЗОШ -І-ІІІ ст. і його заробітна плата за період з серпня по грудень 2017 року становила 27115,03 грн (а.с. 16).

Позивач ОСОБА_2 являється інвалідом другої групи загального захворювання довічно (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 видане 24.05.2017 року), не працює, отримує пенсію по інвалідності. Згідно виписок із медичних карт стаціонарного хворого №2469/15, №940/16, №3737/16, №2324/16, №954/17, №137/18 Івано-Франківської обласної психо-неврологічної лікарні №3, виписки Снятинської Центральної районної лікарні - ОСОБА_2 неодноразово перебувала на лікуванні з діагнозом органічні розлади особистості та поведінки внаслідок симптоматичної фокальної епілепсії (а.с.20-28).

За таких обставин, з врахуванням стану здоров»я сторін, їх матеріального стану, того, що ОСОБА_2 працює та отримує заробітну плату, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що зазначені обставини в їх сукупності дають підстави для висновку про обґрунтованість вимог позивача про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів вважає, що оскільки батьки обоє зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та враховуючи що позивач хворіє, отримує тільки пенсію по інвалідності, то визначений судом розмір аліментів у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача є обґрунтованим та таким, що забезпечить право неповнолітньої дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку та не поставить останнього у скрутне матеріальне становище.

Посилання апелянта на те, що він матеріально допомагає батьку який періодично хворіє не заслуговують на увагу, оскільки суду не представлено доказів того, що батько відповідача перебуває на його утриманні, а також того, що він за його матеріальним станом потребує такої допомоги.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам по справі, ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду від 13 лютого 2018 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 травня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: М.Д. Горейко

О.О. Томин