Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 203/6599/14-ц

провадження № 61-486св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ПророкаВ. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» та ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року в складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Калиновського А. Б., Ремеза В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 11 квітня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 98/ф/3, за умовами якого банк передав йому грошові кошти в розмірі 45 000,00 дол. США на строк до 10 квітня 2038 року зі сплатою 13 % річних у валюті кредиту, а на прострочену заборгованість ставка збільшується на 1 %, тобто становить 14 % річних. На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно із ОСОБА_4 відповідати перед банком за виконання зобов'язання за вказаним вище кредитним договором.

Позивач зазначив, що відповідачі взятих на себе зобов'язань не виконали, на вимоги не реагували, унаслідок чого станом на 16 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 45 048,83 дол. США та 14 912,71 грн, у тому числі строкова заборгованість за кредитом - 43 307,82 дол. США, поточна заборгованість за процентами - 247,23 дол. США, прострочена заборгованість за кредитом - 71,57 дол. США, прострочена заборгованість за процентами - 1 422,21 дол. США, пеня - 3 562,71 грн та штраф - 11 350,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року у складі судді Маймур Ф. Ф. позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором від 11 квітня 2008 року суму у розмірі 726 233,73 грн, з яких строкова заборгованість за кредитом - 683 830,47 грн, поточна заборгованість за процентами - 3 903,76 грн, прострочена заборгованості за кредитом - 1 130,10 грн, прострочена заборгованість за процентами - 22 456,69 грн, пеня - 3 562,71 грн та штраф - 11 350,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» у рахунок повернення судових витрат 3 654,00 грн, а саме з кожного 1 827,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник і поручитель своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки не виконали, що є підставою для стягнення з них грошових коштів за цим кредитним договором у гривневому еквіваленті до долара США.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року скасовано. Позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року № 98/ф/3, до складу якої станом на 16 січня 2015 року входять: 43 307,82 дол. США - заборгованість за кредитом, 247,23 дол. США - заборгованість за відсотками поточна, 71,57 дол. США - заборгованість за кредитом прострочена, 1 422,21 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 91,50 грн - пеня за несвоєчасність сплати тіла кредиту, 3 471,21 грн - пеня за несвоєчасність сплати процентів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір по 1 827,00 грн з кожного.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» витрати, сплачені у зв'язку з розміщенням оголошення про виклик у судове засідання в газеті «Вісті Придніпров'я», в розмірі 500,00 грн.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті не суперечить законодавству України, якщо саме в такій валюті надано кредит. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Також апеляційний суд виходив з того, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення штрафу та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту та штраф за не виконання вимоги договору про страхування предмета іпотеки є видом цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення та безпідставно застосував статтю 61 Конституції України.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить суд скасувати рішення апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що позивачем не надано доказів повного виконання умов кредитного договору в частині видачі грошових коштів, не перевірив правильності наданого банком розрахунку заборгованості та помилково стягнув заборгованість в іноземній валюті.

У січні 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, вказуючи на те, що рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог банку є законним і обґрунтованим, всі висновки суду в цій частині відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

2 січня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає задоволенню частково, а касаційна скарга ОСОБА_4 - залишенню без задоволення з таких підстав.

Суд встановив, що 11 квітня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 98/ф/3, за умовами якого банк передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 45 000,00 дол. США на строк до 10 квітня 2038 року зі сплатою 13 % річних у валюті кредиту, а на прострочену заборгованість ставка збільшується на 1 %, тобто становить 14 % річних.

11 квітня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_5 зобов'язався солідарно із ОСОБА_4 відповідати перед банком за виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором.

11 квітня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки, за умовами якого іпотекою забезпечуються всі вимоги банку, які випливають з вищевказаного кредитного договору, предметом іпотеки є квартира № 10 на вул. Кутузова, 8 у м. Дніпропетровську, яка належить ОСОБА_4

Унаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 45 048,83 дол. США та 14 912,71 грн.

Наведені обставини спростовують доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо ненадання доказів повного виконання умов кредитного договору в частині видачі грошових коштів, неправильності наданого банком розрахунку заборгованості та помилкового стягнення заборгованості в іноземній валюті.

Згідно з частиною четвертою статті 338 ЦПК України 2004 року висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статтями 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 5 постанови Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до частини 2 статті 5 цього Декрету.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті не суперечить законодавству України, якщо саме вона надавалася за договором і позивач просить стягнути суму в такій валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима і передбачений умовами кредитного договору.

Разом з тим апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення штрафу з таких підстав.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Разом з тим апеляційний суд не взяв до уваги, що банк просив стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасну сплату кредиту та пеню за несвоєчасну сплату процентів, а штраф нарахований на підставі пункту 4.2 договору іпотеки (за невиконання умови договору іпотеки про страхування предмета іпотеки).

Таким чином, оскільки штраф і пеня нараховані за різні порушення зобов'язань та за різними договорами (кредит та іпотека), а тому вони не є подвійною цивільно-правовою відповідальністю в розумінні статті 61 Конституції України. Разом з тим штраф підлягає стягненню лише з боржника, який є іпотедокавцем, оскільки поручитель несе солідарну відповідальність лише за виконання зобов'язання за кредитним договором.

За таких обставин касаційний суд дійшов висновку, що рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні штрафу підлягає скасуванню із ухвалення нового рішення.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В іншій частині рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення штрафу скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення зазначеної вимоги.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 11 350,00 грн штрафу.

У задоволенні решти позову у цій частині до ОСОБА_5 відмовити.

В іншій частині рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: С. Ю. Мартєв В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик