Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
03 травня 2018 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі - Янкевич В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила поділити спільне сумісне майно, визнавши за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.
Позивач просила про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Судом ухвалено про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Обставини справи встановлені судом.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 08.04.1989 року.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.04.2016 року шлюбу між сторонами розірвано.

У період шлюбу, сторони придбали квартиру шляхом вступу до житлово-будівельного кооперативу та із спільних сімейних коштів були сплачені пайові внески за квартиру, що підтверджується квитанціями Промислово-будівельного банку СРСР.

На підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу, яке затверджене рішенням виконавчого комітету міської ради народних депутатів від 28.12.1992 року № 586, ОСОБА_2 з сім'єю дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_3 було видано ордер на право зайняття житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.10.1993 року, виданого 18.10.1993 року виконкомом Матвіївської Ради народних депутатів, ОСОБА_2 на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно ч. 3 ст. 384 Цивільного кодексу України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Позивачем зазначено, що квартира АДРЕСА_1 придбана у період шлюбу та за спільні кошти подружжя, а тому вона є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Статтею 57 СК України установлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Враховуючи наведене, для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вказане вище відображено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею ст. 71 СК України, майно що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вищевказане майно є спільним майном подружжя та підлягає розподілу між ними у рівних частках.

За такого, слід провести розподіл спільного майна подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1, та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру по ? частці за кожним.

За такого позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову- на відповідача. За такого, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 640,00 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Провести розподіл спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по ? частці за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Н.П. Черенкова