Справа № 212/2907/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за межі території України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків, для необмежених кількістю поїздок за межі України, третя особа Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради, -

встановив:

03 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить надати одному з батьків - матері ОСОБА_2, дозвіл без згоди та супроводу другого з батьків - батька ОСОБА_3, на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за межі України, громадянина України, який не досяг 16-річного віку та на виїзд за межі України їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без обмеження кількості таких поїздок.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В порушення п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач у позовній заяві не конкретизував свої позовні вимоги, а саме не зазначив до якої країни та на який термін просить надати дозвіл на виїзд дитини за кордон.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 3 Правил передбачено виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Надання такого дозволу на постійне проживання малолітньої дитини без згоди та супроводу батька суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення батька дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею. Такий висновок зробив ВСУ в постанові №235/139/16-ц.

Не зазначаючи вказаних вище обставин та доказів, які є обов'язковими при розгляді справ даної категорії, позивач порушує право відповідача на захист, оскільки незрозумілість, нечіткість обставин, якими обґрунтовуються заявлені вимоги до нього, позбавляє його можливості оформлення відзиву відповідно до вимог ЦПК України.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

За таких обставин вважаю, що позивачу слід надати термін для виправлення недоліків позовної заяви, шляхом подачі оновленої позовної заяви із зазначенням конкретних позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 274, 276, 353 ЦПК України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за межі території України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків, для необмежених кількістю поїздок за межі України, третя особа Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради, залишити без руху та надати позивачу строк на виправлення недоліків, але не більше, як 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз'яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О. Н. Борис

Ухвала складена та підписана 04 травня 2018 року