Справа № 635/6137/17
Провадження № 2/635/303/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Токарук Л.П.

розглянувши у відкритому судовому за

сіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

до Харківського районного суду Харківської області подано зазначений позов, в якому позивач просить суд визнати заповіт від 09 червня 2011 року недійсним; визнати право власності на 3/5 частини будинку літ.»А-1» загальною площею 75,50 кв.м. та надвірні будівлі: льох Г, сарай 3, літня кухня И, сарай Л, баня М, гараж Н, душ О, вбиральня П, басейн Р, льох Т, вигрібна яма С, водопровід К, огорожа №3-6, водопровід К, що знаходиться за адресою Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Гагаріна. 5 за ОСОБА_1 на підставі спадкування за законом після чоловіка ОСОБА_4.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09 червня 2011 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області був посвідчений заповіт за реєстровим № 3-502, відповідно до якого спадкоємицею зазначеного в заповіті майна спадкодавця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач та її нині покійний чоловік ОСОБА_4 проживали у ІНФОРМАЦІЯ_3 починаючи з 2002 року. Станом на день подання позовної заяви продовжує проживати за вказаною адресою. Чоловік позивача ОСОБА_4, який помер 20.03.2016 року, був сином спадкодавця за заповітом ОСОБА_5. Вказує, що у разі відсутності заповіту чоловік позивача був би єдиним спадкоємцем своєї матері ОСОБА_5, оскільки інших дітей вона не мала, а її чоловік помер раніше.

Також позивач зазначила, що є спадкоємцем свого чоловіка (3/5 частини спадкового майна), а тому має безпосереднє відношення до частини майна, яке зазначене у заповіті.

Ухвалою від 02 листопада 2017 року було відкрито провадження у справі. Копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів було направлено відповідачу та було запропоновано в строк до подати до суду письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

10 листопада2017 року до участі у справі у якості третьої особи залучена державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_3

В судове засідання 12 квітня 2018 року зявився представник позивача адвокат ОСОБА_6, який діє на підставі адвокатського договору від 07 серпня 2017 року та ордеру, надав пояснення, аналогічні вищенаведеним. В останнє судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання неодноразово не зявилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не попередила.

Третя особа державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, вислухавши представника позивача у судовому засіданні 12 квітня 2018 року, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

09 червня 2011 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області був посвідчений заповіт за реєстровим № 3-502, відповідно до якого спадкоємицею зазначеного в заповіті майна спадкодавця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

18 січня 2015 року спадкодавець ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 18.01.2015 року.

14 листопада 2015 року на підставі вищевказаного заповіту державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право на спадщину спадкоємиці ОСОБА_2. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 14.11.2015 року спадщина складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в смт. Високий, Харківського району Харківської області по вул. Гагаріна, 5. На земельній ділянці розташований житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 75,50 кв.м. та надвірні будівлі: льох Г, сарай З, літня кухня И, сарай Л, баня М, гараж Н, душ О, вбиральня П, басейн Р, льох Т, вигрібна яма С, водопровід К, огорожа № 3-6, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Гагаріна, буд. 5.

В попередньому судовому засіданні представником позивача адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про витребування доказів, а саме:витребувати в Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області заповіт за №3-502, посвідчений 09 червня 2011 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_3 та відповідно спадкову справу №254/2015, реєстровий номер 3-1564.

Зазначене клопотання судом було задоволено, спадкова справа була витребувана з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області.

Після вивчення матеріалів спадкової справи та наданих позивачем доказів виявилось наступне.

Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав сестрі спадкодавця ОСОБА_7.

ОСОБА_7 померла 24 січня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.01.2011 року.

Померла ОСОБА_7 володіла вказаною нерухомістю на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 04.05.1979 року у справі № 2-988, зареєстрованого у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 25.06.1979 року у реєстрову книгу 9, за реєстровим № 1129.

Спадкоємицею ОСОБА_7 була її сестра ОСОБА_5, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Також судом встановлено, що позивач та її нині покійний чоловік ОСОБА_4 проживали у ІНФОРМАЦІЯ_3 починаючи з 2002 року. Станом на день судового розгляду позивач продовжує проживати за вказаною адресою.

Чоловік позивача ОСОБА_4, який помер 20.03.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, був сином спадкодавця за заповітом ОСОБА_5.

Також за клопотанням представника позивача в судове засідання були викликані свідки: ОСОБА_8 (АДРЕСА_1), ОСОБА_9 (Харківська обл., Харківський р-н, смт. Високий, вул. Гагаріна, 6) та ОСОБА_10 (Харківська обл., Харківський р-н, смт. Високий, вул. Гагаріна, 6).

В судовому засідання 12 квітня 2018 року були допитані свідки: ОСОБА_8 та ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що після смерті ОСОБА_7 будинок був успадкований ОСОБА_5, яка була її рідною сестрою та матірю чоловіка позивача. Вказала, що позивач і спадкодавець за заповітом проживали разом до смерті спадкодавця

Свідок повідомила, що чоловік позивача ОСОБА_4 мав якісь проблеми у підприємницькій сфері, тривали судові процеси, які загрожували втратою власності. У ці важкі часи під впливом тиску з боку родини і наявних обставин ОСОБА_5 була змушена скласти заповіт на імя доньки позивача ОСОБА_2 (відповідача), яка не мала і не має ніякого відношення до спірної нерухомості.

Повідомила, що ОСОБА_5 говорила свідкові особисто, що збиралась заповісти все своє майно своєму сину, ОСОБА_4, тому що ця людина завжди піклувалась про неї, забезпечувала і ближче людини вона не мала. І вона дуже не хотіла заповідати будинок онучці, але була змушена це зробити. Приблизно за півроку до своєї смерті, коли обставини, які загрожували ОСОБА_4, зникли, ОСОБА_5 збиралась переписати заповіт у нотаріуса, але переламала ногу і фізично не змогла це зробити. А потім померла.

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що після смерті ОСОБА_7, будинок був успадкований її рідною сестрою ОСОБА_5, яка доводилась матірю покійному чоловіку позивача.

Свідок зазначила, що у період складання заповіту родина позивача переживала непрості часи. Це було повязано із судовою тяганиною по відношенню до ОСОБА_4, нині покійного, якому погрожували відібранням майна і було неможливо оформити нерухомість на нього. І тому спадкодавець, як літня жінка, не маючи на це своєї доброї волі, була вимушена скласти заповіт на онуку ОСОБА_2

Свідок вказала, що потім ОСОБА_5 мала намір змінити заповіт і звернутися із цим до нотаріуса, але потрапила до лікарні і не встигла це зробити.

Свідок ОСОБА_9 в судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином, попередила суд, що не має можливості зявитись в судове засідання у звязку із зайнятістю за основним місцем роботи. Повідомила, що всі пояснення по суті справи надавала в письмовому вигляді у відповіді на інформаційний запит позивача і повністю підтримує раніше надану інформацію.

Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, пояснення представника позивача, показання свідків, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку із наступним.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 14.11.2015 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав сестрі спадкодавця ОСОБА_7, яка померла 24 січня 2011 року, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 04.05.1979 року у справі № 2-988, зареєстрованого у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 25.06.1979 року у реєстрову книгу 9, за реєстровим № 1129, спадкоємицею якої була її сестра ОСОБА_5, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно із ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Так, суд приходить до висновку, що, прийнявши спадщину, у складі якої є нерухоме майно, ОСОБА_5 була зобовязана звернутись до нотаріуса із відповідною заявою і отримати свідоцтво про право на спадщину, на підставі якого зареєструвати своє набуте право власності на успадковане майно. Але цього зроблено не було, оскільки ОСОБА_11, прийнявши спадщину, не оформила спадкових прав і не зареєструвала своє право власності на зазначену нерухомість.

ОСОБА_5 заповіла успадковану у 2011 році нерухомість відповідачу ОСОБА_2, яка прийняла спадок за заповітом 14.11.2015 року.

Таким чином, враховуючи, що заповідач не зареєструвала своє право власності на зазначену нерухомість, відповідач не могла успадкувати зазначену нерухомість.

Згідно із п.п. 4.14 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

У відповідності до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

У відповідності до п.п. 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Тобто, звертаючись до державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_3 спадкоємець за заповітом повинна була надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, або нотаріус повинен був особисто отримати такі документи у встановленому порядку.

Судом встановлено, що нічого із вищевказаного зроблено не було, оскільки такі документи відсутні в матеріалах витребуваної спадкової справи.

Суд звертає увагу, що державний нотаріус в свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначає, що заповідач не оформила своїх спадкових прав, тобто, не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому і не могла провести державну реєстрацію права власності на спадкове нерухоме майно.

Але, всупереч вищевказаних вимог законодавства, державним нотаріусом були проігноровані вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та цивільного законодавства України.

Дана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-33цс15.

Так, Верховний Суд України зазначає, що аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Суд зазначає, що відповідач не могла отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки ОСОБА_5 не оформила своїх спадкових прав, а, відповідно, не провела державну реєстрацію нерухомого майна, і не мала права розпоряджатися неоформленим у встановленому законодавством нерухомим майном.

У свою чергу, нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_3 не мав права видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки такі дії не узгоджуються із Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та цивільним законодавством України.

Згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265,280-283 ЦПК України, ст.ст. 182, 334, 1233, 1257, 1258, 1259, 1261, 1297 ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності задовольнити;

Заповіт від 09 червня 2011 року, посвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_3., зареєстрований в реєстрі за № 3-502 визнати недійсним;

Визнати право власності на 3/5 частини будинку літ. «А-1» загальною площею 75,50 кв.м. та надвірні будівлі: льох Г, сарай З, літня кухня И, сарай Л, баня М, гараж Н, душ О, вбиральня П, басейн Р, льох Т, вигрібна яма С, водопровід К, огорожа № 3-6, водопровід К., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Гагаріна, буд. 5, за ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області або до Апеляційного суду Харківської області.

На підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України повне рішення складено і підписано без його проголошення 04 травня 2018 року.

Відомості, що не проголошуються:

позивач ОСОБА_1, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4;

відповідач ОСОБА_2, РНОКПП:НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5;

третя особа державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_3, юридична адреса місця знаходження м. Харків, вул. Є.Котляра, 4

Суддя Назаренко О.В.

.