Справа № 523/4174/15-ц
Провадження №2/523/1233/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: завод «Біпром-Одеса» - завод ДП «Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів» ПАТ «Укрмедпром», Одеська міська рада, виконавчий комітет Одеської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Нікодімус», товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Біоген», про визнання права особистої приватної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2015 р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Перша Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

07.04.2015 р., 21.12.2015 р., 16.02.2016 р., 26.02.2016 р., 04.04.2016 р, 08.04.2016 р., 13.04.2016 р., 21.06.2016 р., 04.07.2016 р., 08.07.2016 р. постановлено ухвали про витребування доказів.

04.04.2016 р. судом забезпечено позов, накладено арешт на 1/2 частину нежилої будівлі лабораторного корпусу №3, в цілому загальною площею 1923,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Одеса, вулиця Сергія Ядова,6, яка належать ОСОБА_5.

08.06.2015 р. ухвалою суду прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у праві спільної сумісної власності, про визнання права власності в порядку спадкування за законом в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Перша Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

24.03.2016 р. судом залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Перша одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у праві спільної сумісної власності, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Одеську міську раду, виконавчий комітет Одеської міської ради, ТОВ фірма «Нікодімус», ТОВ Науково Виробнича фірма «Біоген», завод Біопром-Одеса, завод ДОЧП Одеський завод бактерицидних і вірусних препаратів.

06.12.2016 р. судом задоволено самовідвід заявлений суддею Аліною С.С..

09.12.2016 р. суддею Суворовського районного суду м.Одеси Середою І.В., прийнято до провадження вказану цивільну справу.

Первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3,третя особа Перша одеська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, ухвалою суду від 08.02.2017 р. за клопотанням ОСОБА_4 залишено без розгляду.

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 та після уточнення вимог 02.06.2016 року (а.с.142-144, т.3) просила визнати за нею право особистої приватної власності на:

- 81/100 частину обєкту нерухомого майна з житлового будинку літ «І», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ «К» та літ «В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, та який розташований на земельній ділянці площею 0, 0562 га за адресою: м.Одеса, вул. Нежданова,№2-А,

- земельну ділянку площею 0, 0562 га за адресою: м.Одеса, вул. Нежданова,№2-А,

а також право власності на:

- квартиру № 1, розташовану за адресою: Одеська область м.Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Чорноморська дорога №2 ряд №9, будинок №13, яка складається з приміщень дачного будинку літ. «А»: 1-1 вітальні-23,9 кв.м, 1-2 кухні-3,9 кв.м, 1-3 санвузла-2-1 кв.м, 1-4 санвузла-1,5 кв.м, 1-5 житлової-16,6 кв.м, 1-6 житлової-15,4 кв.м, 1-7-санвузла-1,9 кв.м, 1-гаражу -33,4 кв.м, загальною площею 98,7 кв.м, у тому числі житловою -55,9 кв.м.;

- 1/2 частину нежилої будівлі лабораторного корпусу № 3, в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Одесі по вул.С. Ядова,6;

- автомобіль Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ,

- нежитлове приміщення пральні, що складається з: Літ «М»- нежитлова будівля пральні, загальною площею 508,3 кв.м, контрольно-пропускного пункту позначеного по плану під Літ «Н», 1-цистерна, 1-6- огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Проценко,9.

В обгрунтування вимог ОСОБА_3 вказувала на те, що до реєстрації шлюбу вона проживала в будинку за адресою: м.Одеса, вул.Нежданова,№2-А. 10.09.2006 року позивач взяла у борг гроші від ОСОБА_6 в розмірі 60000 доларів на ремонт будинку, в результаті чого були зроблені значні покращення. Право власності на земельну ділянку переходить до неї на підставі ст.120 ЗК України. Договори дарування від 20.08.2010 р. та від 31.10.2007 р. 1/2 частини нежилої будівлі амбулаторного корпусу №3, в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Одесі по вул.С. Ядова,6 та нежитлове приміщення пральні, що складається з: літ. «М», загальною площею 153,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одесі по вул.С.Ядова,6, позивач вважає фіктивними договорами, оскільки це були договори купівлі-продажу. Все майно, як рухоме так і нерухоме було придбано за гроші отримані від ОСОБА_6, тому посилаючись на норми ст.57 СК України вважає майно особистою приватною власністю.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов та просив його задовольнити. Раніше в засіданні ОСОБА_3 підтвердила, що майно було придбано за рахунок отриманих нею у борг грошей від її брата ОСОБА_6, строк повернення яких було продовжено. Ремонт в будинку та його облаштування також були здійснені за рахунок вказаних грошей. Крім того, позивач уточнила, що адреса знаходження приміщення пральні змінилася, було її переобладнання.

Відповідач ОСОБА_4 та його представники в засідання не зявилися, повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи. Від представника ОСОБА_7 надійшло клопотання про відкладення засідання у звязку з сімейними обставинами, однак в його задоволенні було відмовлено, оскільки відповідачем та іншим представником ОСОБА_8 не було повідомлено про неможливість прибуття до суду.

Раніше в засіданні представники відповідача заперечували проти вимог, вважали, що відповідач є спадкоємцем, а спірне майно спадковим. Заперечували також проти прийняття в якості доказів розписки по отриманню грошей у борг, оскільки викликають сумнів в їх достовірності щодо часу їх складання.

Представники третіх осіб в засідання не з'явилися і з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог виходячи з наступного.

Як було судом встановлено 20.05.2014 року помер ОСОБА_5.

З матеріалів спадкової справи, відкритої щодо майна ОСОБА_5, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися після його смерті, син ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_3.

Судом встановлено, що 20.08.1988 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, актовий запис №386, вчинений відділом ЗАГС Ленінського районного виконавчого комітету в м.Одесі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії ІІ-ЖД №497802 (а.с. 162 т.1, а.с.22 т.2).

Родинні стосунки ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_5 підтверджуються свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД №367119, виданим 29.09.1977 р. Центральним відділом ЗАГС м.Одеси.

06.02.2015 року державний нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 постановою відмовила спадкоємцям ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем на 81/100 частину житлового будинку за адресою: м.Одеса, вул. Нежданова,№2-А (а.с.203 т.1).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.09.2006 року було посвідчено, що 81/100 частин обєкту нерухомого майна, який складається з житлового будинку літ. «И», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ.«К» та літ.«В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, та розташований за адресою: м.Одеса, вул.Нежданова,№2-А, належить ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 20.12.2005 р. №934, розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.05.2006 року №459р, замість свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 17.10.1997 року №9-3010, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 31.10.1997 р. під 661 стор.202 кн.224 пр. (а.с.9 т.1) .

Згідно з вказаним свідоцтвом про право власності на житло від 17.10.1997 року було посвідчено, що 3/5 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Нежданова,2-А, дійсно належить на правах приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Зазначена частина домоволодіння приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа домоволодіння 89,6 кв.м, приватизована частина 37,2 кв.м.

Рішенням Одеської міської ради №1808-ХХІІІ від 31.10.2000 року передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,0694 га за адресою: м.Одеса, вул.Нежданова,№2-А, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а саме: ОСОБА_5 - земельні ділянки загальною площею 0,0562 га, а ОСОБА_3 - земельні ділянки загальною площею 0,0132 га (а.с.116 т.5).

Як видно зі свідоцтва про право власності на квартиру від 17.03.2009 року виконавчий комітет Іллічівської міської ради посвідчує, що обєкт в цілому, який розташований за адресою: Одеська область м.Іллічівськ, с.Бурлача Балка, вул.Чорноморська дорога №2 ряд №9АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, яка складається з приміщень дачного будинку літ.«А»: 1-1 вітальні-23,9 кв.м, 1-2 кухні-3,9 кв.м, 1-3 санвузла-2-1 кв.м, 1-4 санвузла-1,5 кв.м, 1-5 житлової-16,6 кв.м, 1-6 житлової-15,4 кв.м, 1-7-санвузла-1,9 кв.м, 1-гаража-33,4 кв.м, загальною площею 98,7 кв.м, у тому числі житлова -55,9 кв.м.. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Іллічівської міської ради від 29.01.2009 р. за №24 замість договору купівлі-продажу від 28.03.2007 року (а.с.13 т.1).

Відповідно до договору дарування від 20.08.2010 р. ОСОБА_5 прийняв у дар 1/2 частини нежилої будівлі лабораторного корпусу № 3, в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одесі по вул. С. Ядова,6. Право власності зареєстровано 17.09.2010 р. книга 100 неж,стр.15, р.№5918 ( а.с.20 т.1, а.с.173 т.2).

За договором дарування від 31.10.2007 року ОСОБА_5 став власником приміщення «Пральня» ( літ. «М») одноповерхова будівля, загальною площею 153 кв.м, за адресою: м. Одеса по вул.С.Ядова,6, право власності зареєстровано 27.11.2007р. (а.с.14 т.1).

Як вбачається з листа КП «БТІ» ОМР від 06.04.2016 р. за ОСОБА_5 з 26.11.2007 р. по 25.06.2008 р. було зареєстровано приміщення «Пральня» ( літ. «М»), загальною площею 153 кв.м, за адресою: м.Одеса по вул.С.Ядова,6. З 25.06.2008 р. по 22.06.2011 р. дане приміщення зареєстровано як нежитлове приміщення пральні 153 кв.м, по вул.Проценко,9 за ОСОБА_5. З 22.06.2011 року за ОСОБА_5 зареєстровано нежитлове приміщення пральні площею 508,3 кв.м по вул.Проценко,9 в м.Одесі на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 18.03.2011 р., справа №2-1564/11 (дата реєстрації 22.06.2011 р., книга 105 неж, стр.76,р.№5918) (а.с.10 т.1, а.с.173 т.2).

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 18.03.2011 р. право власності за ОСОБА_5 було визнано на нежитлове приміщення пральні площею 508,3 кв.м по вул.Проценко,9 в м.Одесі у звязку з проведеною реконструкцією та переобладнанням існуючого нежитлового приміщення пральні позначеного по плану під літ.«М» та добудову до існуючого обєкту нерухомого майна, а саме збудовану мансарду, площею 260,2 кв.м; літ. «Н» контрольно-пропускний пункт; 1-цистерна, 1-6 огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: м. Одеса, вул.Проценко,9 (а.с.11-12 т.1).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу РСА №915382 та листом ТЦС №5142 РЦС МВС України в Одеській області від 12.11.2015 р. автомобіль Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 на праві власності на підставі довідки-рахунку ЄГП 259787 від 05.02.2007 р., виданої ТОВ АВТО ДІМ ОДЕСА та ВМД 100000011/2007/219433 (а.с.18 т.1, а.с.71 т.2).

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За нормами частин 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Згідно з нормами ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_3, в остаточній редакції, обґрунтовувала його подання тим, що вказане спадкове майно було придбане за рахунок отриманих нею особисто у борг грошей від її брата ОСОБА_6, тому вважає, що право власності це майно має бути визнано за нею, а не за відповідачем.

Відповідно до п.2,3 ч.1 ст.57 СК України (в редакції станом на час придбання майна) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з вимогами ч.7 ст.57 СК України (в редакції станом на час придбання майна)якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

За нормами ч.1 ст.60 СК України (в редакції на час придбання майна) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з вимогами ч.1, 3 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як визначено в ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи

грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В підтвердження доводів позивач надала до суду копії боргових розписок про отримання у борг 10.09.2006 р.- 60000 доларів США для ремонту будинку по вул.Нежданова,2А в м.Одесі, 08.02.2007 р. 75000 дол.США на придбання автомобіля, 30.10.2007 р. 24000 дол.США на купівлю пральні по вул.С.Ядова 6 в м.Одесі, 04.09.2009 р. - 35000 дол.США для придбання квартири за адресою: Одеська область м.Іллічівськ, с.Бурлача Балка, вул.Чорноморська дорога № 2 ряд № 9, будинок № 13, 03.05.2008 р. 28000 дол.США на купівлю нежитлового приміщення площею 508,3 кв.м за адресою:м.Одеса, вул.Проценка,9, 20.08.2010 р. 32000 дол.США на купівлю приміщення лабораторного корпусу (а.с.99-104 т.3, а.с.58-61 т.5).

Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_6 підтвердив надання ним вказаних грошей, а також їх не сплату до теперішнього часу.

Проаналізувавши надані докази та враховуючи вказані норми суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що спірне майно було придбано за кошти отримані нею у борг, а також не доведено, що гроші у сумі 60000 дол.США були витрачені на ремонт домоволодіння по вул.Нєжданова 2-А в м.Одесі.

Суд критично розцінює доводи позивача щодо визнання за нею права власності і на лабораторний корпус і на приміщення пральні, оскільки придбання у власність даного майна ОСОБА_5 відбулося на підставі договорів дарування, тому є його особистим майном. При цьому суд звертає увагу, що позивачем раніше дані договори не оскаржувалися.

Також не надано суду доказів в підтвердження придбання автомобіля та квартири саме за рахунок коштів отриманих позивачем в борг, взагалі не надано відомостей про грошові суми витрачені на придбання вказаного майна.

Крім того, не узгоджується і твердження позивача про те, що 03.05.2008 року 28000 дол.США були отримані для купівлі пральні, площею 508,3 кв.м, оскільки по- перше, пральня площею, 153 кв.м, за адресою: м. Одеса по вул.С. Ядова,6 була отримана ОСОБА_5 у власність за договором дарування від 31.10.2007 року, право власності зареєстровано 27.11.2007р., а по друге, після зміни адреси та переобладнання приміщення, набуття права власності вже на пральню, площею 508,3 кв.м відбулося на підставі вказаного вище рішення суду від 18.03.2011 року.

Отже, з урахуванням підстав набуття, належне спадкодавцю ОСОБА_5 майно є:

-81/100 частин обєкту нерухомого майна, яка складається з житлового будинку літ «І», загальною площею 124,5 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м, гаражу літ «Д», сараїв літ «К» та літ «В», відображених в технічному паспорті від 02.02.2006 року, що розташована за адресою: м.Одеса, вул. Нежданова,№2-А;

-земельна ділянка площею 0, 0562 га за адресою: м.Одеса, вул. Нежданова,№2-А,

- 1/2 частину нежилої будівлі лабораторного корпусу № 3, в цілому загальною площею 1923,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одесі по вул. С. Ядова,6;

- нежитлове приміщення пральні, що складається з: Літ «М»- нежитлова будівля пральні, загальною площею 508,3 кв.м, контрольно-пропускного пункту позначеного по плану під Літ «Н», 1-цистерна, 1-6- огорожа, 2- вимощення, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Проценко,9.

До спільного майна подружжя відносяться:

- квартира № 1, розташована за адресою: Одеська область м.Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Чорноморська дорога № 2 ряд № 9, будинок № 13,

- автомобіль Меrcedes-Benz, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, які були оформлені вперше на підставі договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За вимогами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Як визначено ч.1,2 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Як судом встановлено з матеріалів спадкової справи, перешкод в оформлені спадкового майна не було, крім домоволодіння, яке за вимогами позивач просила визнати особистим її майном, тому це питання й було розглянуто в межах

Отже, судом встановлено, що підстав для визнання права власності на все спірне майно в цілому за позивачем не має, тому воно підлягає поділу в рівних частинах між спадкоємцями в порядку спадкування за законом, в залежності від обсягу права власності у майні спадкодавця, за результатами якого нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину.

Керуючись ст.ст.76-81,89,258,259,263-265,273,354 пп.15.5 п.15 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволені позову до ОСОБА_4, треті особи: завод «Біпром-Одеса» - завод ДП «Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів» ПАТ «Укрмедпром», Одеська міська рада, виконавчий комітет Одеської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Нікодімус», товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Біоген», про визнання права особистої приватної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.05.2018 року.

Суддя: