Справа № 171/2278/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
"11" травня 2018 р. м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кодрян Л.І.
за участю секретаря Титаренко Л.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позову посилається на те, що є власником житлового будинку № 13 в м. Апостолове по вул. Суворова. В даному житловому будинку зареєстровані: син ОСОБА_3, онука ОСОБА_4 та колишня невістка ОСОБА_2 Зазначає, що відповідач з 25 червня 2016 року в його житловому будинку не проживає, особистих речей там не має, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує.
Позивач просить усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні будинком, що знаходиться за адресою: м. Апостолове, вул. Суворова, 13, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщеннями за вказаною адресою.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просив їх задовольнитиз підстав заявлених у позові, заявив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином відповідно до положень ст.ст. 130,131 ЦПК України.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, ураховуючи вказане, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що проживає по сусідству з позивачем вісім років. Йому відомо, що відповідач ОСОБА_2 - невістка позивача, 25.06.2016 року виїхала з будинку позивача ОСОБА_1 зі своїми речами. Він особисто це бачив, оскільки був зі своєю дружиною у дворі будинку позивача. Також пояснив, що йому відомо, що з того часу відповідач за адресою по вул.Суворова,13, в м.Апостолове не проживає, а проживає в м.Апостолове за іншою адресою.
Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що відповідач є колишньою невісткою позивача. Оскільки свідок є сусідкою позивача їй відомо, що ОСОБА_2 25.06.2016 року виїхала з будинку позивача, забравши свої речі. З того часу у вказаному будинку не проживає.
Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що його колишня дружина 25 червня 2016 року виїхала з будинку за адресою по вул.Суворова,13, в м.Апостолове, де він зараз проживає, відповідач з 25 червня 2016 року проживає за іншою адресою, він з нею не спілкується.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою м. Апостолове, вул. Суворова, б. 13, Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.02.1996 року (а.с. 6).
З довідки виданої виконавчим комітетом Апостолівської міської ради встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).
З акту депутатського обстеження від 09.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5, однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає (а.с.8).
Таким чином, судом встновлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6 б. 13, але фактично з 25.06.2016 року в зазначеному будинку не проживає.
На даний час позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача ОСОБА_2 у його домоволодінні.
Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні жилим приміщенням та визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 150,156 ЖК України, ст.ст.16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4,5,89, 141, 258-259, 264-265,280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, (РНОКПП НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_8) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, (зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_10) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження майном шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою м.Апостолове, вул. Суворова, б. 13, Апостолівського району, Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, судовий збір в сумі 640 гривень.
На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 травня 2018 року.

СуддяОСОБА_7