Справа №345/4014/17
Провадження № 2/345/157/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_6, Відділ ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції ГТУЮ про витребування майна з чужого незаконного волоідння, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі є співвласниками квартири по вул. В.Стуса 8/45, м. Калуш, Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про право власності від 22.12.2005року та свідоцтва про право на спадщину від 17.05.2010 року.

30.08.2013року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, вищевказаної квартири, які відповідно до Рішення Калуського міськрайонного суду від 07.05.2014року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області, визнано недійсними. Даним рішенням визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане на імя ОСОБА_6 серія ВТЮ №884386 від 06.09.2013року, зареєстроване в реєстрі №1034.

В березні 2015року позивачі звернулися в реєстраційну службу Калуського міськрайонного управління юстиції з метою реєстрації прав власності на нерухоме майно та внесення запису про скасування державної реєстрації права власності, форма власності : приватна, за номером 2663957 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 04 розділу державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, згідно рішення Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно №19909162 від 11.03.2015року, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності та повідомлено реєстратором, що квартира 02.03.2015року продана ОСОБА_6 відповідачці ОСОБА_5

В березні 2015року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про визнання договору купівліпродажу не дійсним. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19.05.2015року позов задоволено та визнано недійсним договір купівлі продажу квартири від 02.03.2015року однак дане рішення скасоване, рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.08.2015року та відмовлено в задоволенні позову.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.11.2015року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.12.2015року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено повністю.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016року, касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Калуського міськрайонного суду від 05.11.2015року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.12.2015року скасовано а справу направлено на новий розгляд.

Після повернення справи з Вищого спеціалізованого суду за заявою позивачів позов залишено без розгляду оскільки на той час право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.03.2017року скасовано рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з підстав скасування рішення суду на основі якого було зареєстроване це право власності і відповідач ОСОБА_5 повторно зареєструвала за собою право власності, тому позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Позивачі вважають, що єдиним правильним способом захисту їх прав є віндикація оскільки між ними як власниками майна і володільцем майна відповідачкою ОСОБА_7 немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вважають, що відповідачка не є добросовісним набувачем майна, що внаслідок укладення договору купівлі-продажу 02.05.2015року, їхні права власності грубо порушено, факт вибуття майна не з їхньої волі доведено повністю та встановлено судовим рішенням, більше того ОСОБА_1 повністю сплатив заборгованість за рішенням суду від 25.05.2011року, що стверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2016року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю з вищенаведених підстав. Представник позивача ОСОБА_2 суду пояснив, що після скасування прилюдних торгів, завідомо знаючи що свідоцтво про право власності та торги, як правочин скасовані третя особа ОСОБА_6 незаконно відчужив ОСОБА_5 спірну квартиру. ОСОБА_1 був поручителем у справі про звернення стягнення на спірну квартиру згідно рішення суду від 25.02.2011року. Останній повністю виконав рішення суду від 25.02.2011року, сплативши в органах ДВС всю заборгованість за рішенням суду. Оскільки рішення суду позивачем виконано повністю то вважає, що спірне майно, вибуло з володіння позивачів поза їх волею, без дотримання вимог закону при виконанні судових рішень. Представник позивача вважає, що за змістом ст. 388 Цивільного кодексу України, майно може бути витребувано від добросовісного набувача, оскільки майно вибуло з володіння власників поза їх волею, крім того ДВС був порушений порядок виконання судових рішень, а торги та свідоцтво про право власності визнані недійсними у судовому порядку.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить його задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що договір купівлі-продажу квартири від 02.03.2015року укладено у повній відповідності з дотриманням вимог чинного законодавства, її довірителька є добросовісним набувачем майна, майно продане ОСОБА_9 в порядку виконання судових рішень, атому в позові слід відмовити за безпідставністю вимог.

Треті особи в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 22.12.2005 року ОСОБА_1 є співвласником квартири яка знаходиться по вул. В.Стуса 8/45, м.Калуш, Івано-Франківської області, а ОСОБА_4 є співвласником квартири яка знаходиться по вул. В.Стуса 8/45, м. Калуш, Івано-Франківської області згідно свідоцтва про право на спадщину від 17.05.2010 року - (а.с.5,6).

30.08.2013року було прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна належного, позивачам: ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07.05.2014року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до ВДВС Калуського МРЮ, приватного підприємства СП «Юстиція» та ОСОБА_6 третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ПАТ «Західінкомбанк» про визнання недійсним прилюдних торгів задоволено повністю.

Визнано недійсними прилюдні торги, проведено 30.08.2013року в м.Калуш по вул. Л.Українки 1 в приміщенні Калуського МРУЮ, оформлені протоколом їх проведення №15/117/13-1-2 та актом від 04.09.2013року, складеними на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації майна належного ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка знаходиться по вул. В.Стуса 8/45, м.Калуш, Івано-Франківської області, визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане на імя ОСОБА_6 серія ВТЮ №884386 від 06.09.2013року, зареєстроване в реєстрі №1034. - (а.с.12-18).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.08.2014року, вищевказане рішення Калуського міськрайонного суду залишено без змін.

В березні 2015року позивачі звернулися в реєстраційну службу Калуського міськрайонного управління юстиції з метою реєстрації прав власності на нерухоме майно та внесення запису про скасування державної реєстрації права власності, форма власності : приватна, за номером 2663957 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 04 розділу державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, згідно рішення Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно №19909162 від 11.03.2015року, позивачам відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності форма власності : приватна, за номером 2663957 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 04 розділу державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як нам розяснив реєстратор, наша квартира 02.03.2015року продана відповідачем ОСОБА_6. Даний правочин вчинено в приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_10

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно зі ст. 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з Розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014року №5, «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Завідомо знаючи, що прилюдні торги відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду визнано недійсним ОСОБА_6 відчужив спірну квартиру. Таким чином квартира вибула із володіння власників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 поза їх волею, а тому вони мають право вимагати повернення свого права на квартиру.

Так як, прилюдні торги є правочином, оскільки вчиняється купівля продаж нерухомого майна, а такий правочин визнано судом не дійсним, а саме, визнано недійсними прилюдні торги проведені 30.08.2013року, оформлені протоколом їх проведення №15/117/13-1-2 та актом від 04.03.2006року складеним на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації майна, належного ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яке знаходиться по вул. В.Стуса 8/45, в м.Калуш та визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на імя ОСОБА_6 серія ВТЮ № 884386, від 06.09.2013року, зареєстроване в реєстрі №1034, то суд вважає, що майно відчужене ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2015року не в порядку встановленому для виконання судових рішень та з порушенням вимог закону при виконанні судових рішень. Така правова позиція висловлена в постанові ВСУ від 03.10.2011року справа №3-98гс11 та постанові Вищого господарського суду України від 05.07.2007року справа №3-253-06.

Згідно п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з Розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014року №5, «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача(статті 387, 388 ЦК України).

З розяснень викладених в п.п. 26, 31, 32 вищевказаної постанови вбачається, що відповідно до положень частини першої ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

У разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Вирішуючи спори щодо відповідальності добросовісного набувача після витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні враховувати, що добросовісний набувач майна може залишити за собою здійснені ним поліпшення,якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Якщо відокремлення поліпшень неможливе, добросовісний набувач має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилась вартість майна(ст. 390 ЦК України).

В суді відсутні докази звернення ОСОБА_5 як покупця до ОСОБА_6 як продавця з вимогами про відшкодування збитків.

Оцінюючи зібрані по справі докази та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Дані обставини мали місце в даному випадку, тому позов про витребування спірного майна з незаконного володіння відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача, на те, що за змістом частини 2 ст. 388 Цивільного кодексу України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень та не приймає їх до уваги, оскільки ДВС був порушений порядок виконання судових рішень, а проведені прилюдні торги та свідоцтво про право власності визнані недійсними у судовому порядку рішення суду в даній справі має преюдиціальне значення в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України

р і ш и в :

Позов задоволити.

Втребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме: квартиру №45, що по вул.В.Стуса,8 в м.Калуші Івано-Франківської області.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.02.2018 року, про накладення арешту на квартиру №45, що по вул.В.Стуса,8 в м.Калуші, яка належить позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_4, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, здійснювати скасування чи поновлення записів про державну реєстрацію права власності на квартиру, заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно цього майна після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: