Постанова

Іменем України

15 березня 2018 року

м. Київ

справа № 461/3249/16-ц

провадження № 61-11190 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - Львівське комунальне підприємство «Цитадель-Центр»,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року у складі судді Волоско І. Р. та на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року у складі колегії суддів Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2016 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради (далі - Галицька РА) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та просила зобов'язати відповідача за власні кошти демонтувати самовільно встановлений кондиціонер на стіні, яка виходить у внутрішній двір будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі - будинок).

В обґрунтування позовних вимог Галицька РА зазначала, що будинок перебуває на обслуговуванні Львівського комунального підприємства «Цитадель-Центр» (далі - ЛКП «Цитадель-Центр») та згідно з рішенням Львівської міської ради «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови м. Львова» № 1311 від 09 грудня 2005 року знаходиться в межах історичнго ареалу м. Львова.

Комісією ЛКП «Цитадель - Центр» був складений акт обстеження технічного стану будинку, відповідно до якого ОСОБА_4 самовільно встановила кондиціонер на стіні будинку, яка виходить в його внутрішній двір.

Позивач посилався на пункт 1.4.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 серпня 2005 року за № 927/11207, в редакції, чинній на момент встановлення кондиціонера, (далі - Правила), згідно з яким переобладнання та перепланування житлових будинків, житлових і нежитлових приміщень у житлових будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Галицька РА вважала, що оскільки відповідний дозвіл ОСОБА_4 не отримала, вона не мала права встановлювати кондиціонер на стіні будинку, яка виходить в його внутрішній двір.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що встановлення кондиціонера на стіні будинку, яка виходить в його внутрішній двір, не є переобладнанням чи переплануванням квартири (будинку) та не вимагає погодження з районною адміністрацією чи отримання відповідного дозволу, тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року апеляційну скаргу відхилено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.

01 листопада 2016 року Галицька РА подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просила скасувати їх, оскільки вони прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням процесуального права.

12 грудня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 28 лютого 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

Статтею 338 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що ОСОБА_4 є власником нежитлового приміщення загальною площею 34,6 м2у будинку, який знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Цитадель-Центр».

09 березня 2015 року комісією ЛКП «Цитадель-Центр» складено акт обстеження технічного стану будинку, в якому зафіксовано факт самовільного встановлення ОСОБА_4 кондиціонера на стіні будинку, яка виходить в його внутрішній двір.

Відповідно до протоколу Адміністративної комісії при Шевченківській РА № 37/5 від 30 грудня 2015 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Розпорядженням Голови Галицької РА від 22 березня 2016 року № 91 зобов'язано ОСОБА_4 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений кондиціонер на стіні будинку, яка виходить в його внутрішній двір.

Відповідно до статті 152 Житлового кодексу Української РСР (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування житлового будинку та житлового приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Умови та порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, житлових і нежитлових приміщень у житлових будинках визначені Правилами.

Суди дійшли правильного висновку, що встановлення пристрою вентиляції та кондиціонування повітря не є переобладнанням чи переплануванням в розумінні даних Правил та статті 152 Житлового кодексу Української РСР.

Порядок розміщення, встановлення та експлуатації технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків визначено «Положенням про порядок розміщення у м. Львові технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд», затвердженим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01 лютого 2002 року № 28 (далі - Положення).

Згідно з пунктами 3.2, 3.3, 4.2 Положення дозволи на розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах, торцевих стінах, зовнішніх будівельних конструкціях будинків і споруд у межах історико-культурної заповідної території м/ Львова надає районна адміністрація на підставі звернення юридичних і фізичних осіб з указанням місця розміщення елемента (пристрою). Забороняється розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) з ушкодженням зовнішніх будівельних конструкцій і споруд, а також їх встановлення без відповідного дозволу.

Відповідно до підпункту 2.8.5 Положення технічними елементами (пристроями), що розміщуються ззовні на будівельних конструкціях житлової, громадської, виробничої забудови, є пристрої та системи опалення, вентиляції та кондиціонування повітря.

Розміщувати та встановлювати зазначені технічні елементи (пристрої) на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах, стінах будинків і споруд, які знаходяться на території історичної забудови, включеної в Список світової спадщини ЮНЕСКО, а також на видимих зі сторони вулиць (площ) фасадах, стінах будинків і споруд - пам'ятників архітектури в межах історико-культурної заповідної території м. Львова заборонено (пункт 3.1 Положення).

Правильним є висновок судів про те, що будинок не знаходиться на території історичної забудови, включеної до Списку світової спадщини ЮНЕСКО, не є спорудою - пам'ятником архітектури в межах історико-культурної заповідної території м. Львова, а встановлений кондиціонер не знаходиться на видимих зі сторони вулиць (площ) фасадах, стінах будинку.

03 лютого 2016 року Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради видало ОСОБА_4 висновок № 04-56 щодо можливості розміщення технічних елементів на фасаді будівлі в історичному ареалі міста, який підтверджує, що встановлення пристрою вентиляції та кондиціонування повітря на стіні будинку, яка виходить в його внутрішній двір, не суперечить вимогам рішення Львівського виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року № 833 «Про внесення змін до Рішення виконавчого комітету від 01 лютого 2002 року № 28».

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки встановлення кондиціонера на стіні будинку, яка виходить в його внутрішній двір, не є переобладнанням чи переплануванням житлового будинку та не вимагає погодження чи одержання дозволу районної адміністрації в порядку, визначеному Положенням.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат