АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1128/17 22-ц/774/803/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 182/1128/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

позивач: Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року, яке постановлено суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у м. Нікополі та повне судове рішення складено 02 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.12.2011 року, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним кредитним договором в частині повернення отриманих в кредит грошових коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі: 27928 грн. 80 коп., яка складається з: 1369,88 грн. заборгованість за кредитом; 21311,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3440,80 грн. заборгованість за пенею; 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 1306,13 грн. штраф (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом станом на 31.01.2017 року у розмірі 27928 грн. 80 коп.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк „Приватбанк з ОСОБА_2. заборгованість по кредиту в сумі 7986 грн. 69 коп. (яка складається з: 1369,88 грн. заборгованість за кредитом; 1369,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3440,80 грн. заборгованість за пенєю; 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 1306,13 грн. штраф (процентна складова) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 грн. 00 коп. А всього 9586 грн. 69 коп.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить змінити рішення суду та задовольнити позовні вимоги про стягнення процентів у повному обсязі, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, а саме ч. 2 ст. 616 ЦК України. Зокрема, вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що нараховані проценти є збитками та банк не вчинив дій щодо їх зменшення, оскільки нараховані проценти є складовими кредиту та у жодному разі їх розмір не може бути зменшено на підставі ч. 2 ст. 616 ЦК України.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 07 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складають заява, підписана відповідачем, Умови надання і правила банківських послуг, Памятка клієнта та ОСОБА_4 (а.с.4-30).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором станом на 31 січня 2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 27928 грн. 80 коп., яка складається з: 1369,88 грн. заборгованість за кредитом; 21311,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3440,80 грн. заборгованість за пенею; 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 1306,13 грн. штраф (процентна складова).

Вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не виконувала умови договору в повному обсязі і суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитом, розмір якої останньою не спростовано.

При цьому, колегією суддів перевірено висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та зясовано, що він визначений у відповідності із умовами кредитного договору б/н від 07.12.2011 року, який підписано сторонами та чинність якого не оскаржується.

Разом з тим, частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сума нарахованої позивачем процентів, яку вважав неустойкою, перевищує суму основного боргу, у звязку з чим, зменшив її розмір.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Крім того, згідно Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу ОСОБА_4 виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Таким чином, умовами договору, укладеного між сторонами, чітко передбачено обовязок боржника сплачувати чергові платежі, відсотки за користування кредитом у визначені строки та відповідальність за порушення умов договору.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам розяснено, що проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

При цьому, вирішуючи питання щодо одночасного стягнення процентів, визначених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України і трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, слід мати на увазі, що проценти, визначені статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим, за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК України, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним.

Відповідно до статті 616 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Отже, положення статті 616 ЦК України дійсно передбачають право суду, за певних умов, зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Зменшуючи розмір нарахованих ПАТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитним коштами із 21311,99 грн. до 1369,88 грн. з підстав значного перевищення суми основного боргу, суд першої інстанції помилково керувався статтею 616 ЦК України та виходив з того, що ці відсотки за своєю правовою природою є збитками.

Виходячи з того, що нараховані ПАТ КБ «ПриватБанк» проценти є платою за користування кредитними коштами, отриманими за договором, а не мірою відповідальності за порушення зобовязання, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають до стягнення із ОСОБА_2 відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором № б/н від 07.12.2011 року в сумі 21311,99 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначеного судом розміру відсотків, на підставі п.1, п.4 ст. 376 ЦПК України, та загального розміру заборгованості, який стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів стягує з ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1760 грн. (а.с.67).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року змінити, збільшивши розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, стягнутий з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з 1369 гривень 88 копійок до 21311 гривень 99 копійки, у звязку з чим збільшити розмір загального боргу за кредитним договором № б/н від 07 грудня 2011 року станом на 31.01.2017 року, який стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», з 9586 гривен 69 копійок до 27928 (двадцять сім тисяч девятсот двадцять вісім) гривен 80 копійки.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 1760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: