Номер справи 623/543/18
Номер провадження 2/623/464/2018
РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого -судді: Бєссонової Т.Д.

з участю секретаря: Ноль С. В.

судового розпорядника Максименка Р. С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженняв місті Ізюмі цивільну справу № 623/543/18 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

27.02.2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 18511,20 гривень, посилаючись на те, що 31.03.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н згідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач умов договору належним чином не виконує та станом на 30.11.2017 року має заборгованість 38333,23 грн., яка складається з :

- 7735,36 грн. - заборгованість за кредитом;

- 30597,87 грн. - заборгованість по відсоткам.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 21179,71 грн., яка була задоволена рішенням Ізюмським міськрайонний судом Харківської області від 27.06.2014 року з відповідача-ОСОБА_2 на користь позивача Пат КБ «ПриватБанк різниця становить 17153,52 грн., а отже штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина);

- 857,68 грн. - штраф (процентна складова)

Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18511,20 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 гривень.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, хоча позовну заяву з доданими матеріалами отримав 21.03.2018 року (поштове повідомлення про вручення поштового відправлення), подав заяву про застосування строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 14 березня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлено, що 31.03.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н згідно до якого відповідачеві було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.(а.с.14)

Відповідно до рішення Ізюмського міськрайонного суду харківської області від 27 червня 2014 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість по кредитному договору б/н від 31.03. 2006 року в розмірі 21179,71 гривень. (а.с. 7-9)

Згідно із розрахунком заборгованості відповідач ОСОБА_2 станом на 30.11.2017 року має заборгованість 18511,20 грн., яка складається з наступного:

- 17153,52 грн. - заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина);

- 857,68 грн. - штраф (процентна складова)(а.с.9-12)

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачів підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В частині стягнення штрафів в сумі 1357,68 грн. нарахованих за період з 14.04.2014р. по 30.11.2017 року, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно довідки з Адресно-довідкового бюро станом на 07.03.2018р. відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований у м. Ізюмі, Харківської області з 22.07.2010 року.

Місто Ізюм, Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р.

При таких обставинах, зважаючи на те, що штрафи нараховані за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на їх стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Що стосується заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем ОСОБА_2 вносились кошти на погашення заборгованості за кредитним договором: 02.02.2017 року - 213,73 грн., 13.03.2017 року- 234,70 грн., 11.04.2017 року - 209,04 грн., 15.05.2017 року - 39,58 грн., 12.06.2017 року- 260,78 грн., 10.07.2017 року - 260,78 грн., 18.09.2017 року - 521,56 грн.; 20.10.2017 року - 260,78 грн., 09.11.2017 року - 260,78 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу та переривання строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в сумі 1632,85 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно платіжного доручення № ВО906В1GRY від 26.01.2018 року на користь позивача.

Керуючись ст. ст.10, 11,12,13,19, 77,141, 258,263, 268, 273,274, 354 ЦПК України; ст. ст. 526; 527; 530; 610; 615; 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2 виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 21.07.2010 року, зареєстрований: АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпро, 49094, п/р № 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.07.2010 року в розмірі 17153,52 гривень (сімнадцять тисяч сто п'ятдесят три гривні 52 копійки) та судові витрати у справі в сумі 1632,85 грн. ( одну тисячу шістсот тридцять дві гривні 85 копійок), а всього 18786,37 гривень (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 37 копійок)

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Д. Бєссонова