Справа № 199/4621/17
РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_3 до Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоровя Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» звернулась до суду інтересах свого члена ОСОБА_3 з позовом до Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11»Дніпропетровської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_3 є членом громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація». 01 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача із запитом про надання публічної інформації, який було зареєстровано розпорядником інформації від 01 грудня 2014 року за вх.№7/177, та отримано відмову у наданні вищевказаної інформації. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2015 року бездіяльність відповідача щодо ненадання ОСОБА_3 відповіді на запит була визнана протиправною. Такою бездіяльністю ОСОБА_3 була заподіяна моральна шкода, що стало причиною її звернення до суду з позовом про відшкодування відповідачем заподіяної шкоди в сумі 4 000,00 грн. шляхом безспірного списання коштів обласного бюджету КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11»Дніпропетровської міської ради.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала через недоведеність розміру моральної шкоди, просила суд у позові відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до розпорядника інформації - Головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради ОСОБА_4 з інформаційним запитом від 01.12.2014 року №7/177, у якому, на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», просила надати діючий у 2013 році штатний розпис Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради та надіслати копію вказаного документу. Листом від 04.12.2014 року за вих. № 7/296 в.о. головного лікаря ОСОБА_5 було відмовлено позивачці у наданні вищевказаної інформації, у звязку з тим, що запитувана інформація належить до службової інформації, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», не може бути надана копія запитуваного документу.

Через неправомірність відмови, що порушує вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом та постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2015 року визнано дії заступника Головного лікаря з медичного обслуговування населення Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоровя Дніпропетровської міської ради ОСОБА_5 в частині відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційний запит ОСОБА_3 № 7/296 від 04.12.2014 року, - неправомірними.

Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт протиправності дій відповідача в особі його керівника ОСОБА_5 був встановлений судовим рішення в адміністративній справі, отже не підлягає доказуванню при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено цю обставину.

Вирішуючи питання щодо відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди та розміру відповідної компенсації, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами, встановленими частиною першою ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини.

Частиною першою ст.31 Закону України від 02.10.1992 року №2657-XII «Про інформацію» передбачено, що у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.

За змістом частини другої статті 24 Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Враховуючи зміст зазначених норм, а також встановлену судовим рішенням, що набрало законної сили, протиправність бездіяльності відповідача з ненадання публічної інформації, суд вважає цілком обґрунтованою позовну вимогу про відшкодування ОСОБА_3 заподіяної моральної шкоди.

Така шкода виражається у душевних стражданнях, яких ОСОБА_3 зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї (порушення її права на свободу інформації її розпорядником). Суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує характер страждань позивача, подання позову до суду та захист порушених прав ОСОБА_3 у судових органах саме громадською організацією, що спростовує її твердження про порушення її усталеного способу життя через вимушене перебування в судових органах, ступінь вини завдавача шкоди, а також можливі в майбутньому моральні страждання позивача.

Суд вважає обґрунтованим посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, яким було встановлено, що само по собі визнання факту порушення права не є достатньою сатисфакцією, оскільки в результаті такого порушення особа зазнає певної моральної шкоди.

Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме з відповідача, як винної особи, належить стягнути на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн., що буде, на думку суду, відповідати принципам співмірності, розумності та справедливості.

У порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягають стягненню судові витрати в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12,81, 133,141, 144,263-265 ЦПК, ст. 23 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_3 до Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоровя Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Відшкодувати ОСОБА_3 ( м. Дніпро, проспект Героїв, 20/114) заподіяну Комунальним закладом «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоровя Дніпровської міської ради в особі виконуючого обовязки головного лікаря ОСОБА_5, шляхом безспірного списання коштів місцевого бюджету Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоровя Дніпровської міської ради (м.Дніпро, вулиця Висоцького,2а, ) моральну шкоду в сумі 500 (пятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоровя Дніпровської міської ради (м.Дніпро, вулиця Висоцького, 2а, ) на користь держави компенсацію судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: