Справа №443/1162/16-ц
Провадження №2/443/89/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним: право на земельну частку площею 4,16 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на середню земельну частку (пай) серії ЛВ №0134852/879 та право власності на земельну ділянку площею 3,3656 га, що розташована на території Облазницької сільської ради з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 31 травня 1995 року помер його батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на належну померлому на підставі сертифіката на право на середню земельну частку (пай) серії ЛВ №0134852/879 земельну частку площею 4,16 умовних кадастрових гектари. На випадок своєї смерті померлий заповіту не склав. Відтак, його матір ОСОБА_5Й.(дружина померлого) успадкувала належне ОСОБА_4 майно, оскільки фактично вступила в управління та володінням спадковим майном, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформила. 21 листопада 2015 року померла його мати ОСОБА_6. Ще за життя матір розпорядилась належним їй майном та правами, склавши заповіт, згідно якого все заповіла їй. Спадщина померлої складається: із успадкованого померлою права на земельну частку площею 4,16 умовних кадастрових гектари, успадковану після смерті чоловіка та належної їй земельної ділянки площею 3,3656 га. Відтак, він звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, проте отримав відмову у видачі такого, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи в його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №039237, що 31 травня 1995 року помер ОСОБА_4, якому на підставі сертифікату на право на середню земельну частку (пай) серії ЛВ №0134852/879 належала земельна частка площею 4,16 умовних кадастрових гектари. Спадщина(на належне померлому майно) відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Дослідженими в судовому засіданні обставинами встановлено, що заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_6Й.(дружина померлого), оскільки до дня та на день його смерті спільно з ним проживала та як спадкоємець першої черги фактично вступила в управління та володінням спадковим майном, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформила /а.с. 10, 12/.

Разом з тим, з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №408750, вбачається, що 21 листопада 2015 року, в с. Нове Село Жидачівського району Львівської області, у віці 76 років, померла ОСОБА_6. /а.с. 11/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що до складу спадщини ОСОБА_6 ввійшли: успадковане померлою право на земельну частку площею 4,16 умовних кадастрових гектари, після смерті чоловіка та належна їй підставі державного акту серії ІV-ЛВ №026141 земельна ділянки площею 3,3656 га. /а.с. 21/.

Так, згідно із витягу №31-1309-0.2-3328/2-16, виданого відділом Дергеокадастру у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06 липня 2016 року, сертифікат на право на середню земельну частку (пай) серії ЛВ №0134852/879 виданий ОСОБА_4, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів по Облазницькій сільській раді за №254, площею 4,16 умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності ССП «ОСОБА_5 життя» і її вартість становить 42641,88 грн. /а.с. 7/.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2016 по справі №456/2306/16-ц, встановлено, факт родинних відносин, а саме, що померла, 21 листопада 2015 року є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 19 лютого 2014 року, вбачається, що ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила розпорядилась належними їй правами на користь сина ОСОБА_2(позивача по справі). Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 13-15/.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу № 445/02-31 від 23 червня 2016 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області /а.с. 6/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно(земельні ділянки), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай), площею 4,16 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на середню земельну частку (пай) серії ЛВ №0134852/879, в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 21 листопада 2015 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 21 листопада 2015 року на земельну ділянку площею 3,3656 га, що розташована на території Облазницької сільської ради з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту серії ІV-ЛВ №026141.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко