АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3068/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Урядового уповноваженого в справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Урядового уповноваженого в справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що листом від 08 грудня 2016 заступник секретаря фільтруючої секції Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) надіслав їм рішення суду від 17 листопада 2016 року по заяві № 4199/09 - «Тетяна Едіксонівна Мілух проти України» та 7 інших заяв згідно додатку, до списку якого належить й заява позивачів №78674/14 - «Олег і Наталія Костюк проти України». Вказаний лист отримано позивачами 22 грудня 2016 року.

Зазначали, що Урядовий уповноважений в справах ЄСПЛ Ліщина І.Ю. зобов'язаний був у встановлені законом строки виконати дії, передбачені ст.ст. 5, 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», однак, таких дій здійснено не було, позивачі направляли відповідні нагадування, відповіді на які не отримали.

Окрім цього, 10 лютого 2017 року позивачі направили на ім'я директора Департаменту ДВС заяву з вимогою виконати вказане рішення, до якої були додані всі необхідні документи та реквізити рахунку, після чого 27 лютого 2017 року ними була направлена скарга до Міністерства юстиції України щодо бездіяльності Урядового уповноваженого, відповідно до якої позивачі просили здійснити перевірку бездіяльності Урядового уповноваженого та притягнути його до відповідальності.

Також, 06 березня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була направлена заява директору Департаменту ДВС, а 27 березня 2017 року скарга, адресована Урядовому уповноваженому та директору Департаменту ДВС.

Позивачі зазначали, що 12 квітня 2017 року ним було направлено лист, у якому було вказано, що лише 14 березня 2017 року, а не 29 грудня 2016 року до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС надійшла службова записка Урядового уповноваженого, датована 05 грудня 2013 року, у зв'язку із чим стосовно позивача ОСОБА_2 рішення було виконано в частині сплати половини вказаної в рішенні суми лише 25 квітня 2017 року, а стосовно позивача ОСОБА_3 - друга половина сплачена 25 травня 2017 року. Передбачена рішенням пеня державним виконавцем не нарахована і не виплачена позивачам.

Посилаючись на те, що такі дії відповідачів завдали позивачам моральну шкоду, яку вони оцінюють у 32 000 грн., просили суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2та ОСОБА_3, за змістом, посилаючись на невідповідність висновків суду реальним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В скарзі зазначено, що в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» Міністерством юстиції було надано одну відповідь на дві різні скарги позивачів, порушено компетенцію та строки розгляду звернень громадян. Окрім цього, Урядовим уповноваженим були порушені строки вчинення ним дій щодо виконання судового рішення, не було своєчасно і належно здійснено жодної дії, яка б гарантувала дотримання прав позивачів та виконання зобов'язання, покладеного на державу рішенням Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Про день і час учасники справи повідомлені належно та завчасно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Європейського суду у справі «Тетяна Едіксонівна Мілух проти України та 7 інших заяв» від 17 листопада 2016 року, у якому Європейський суд об'єднав в тому числі і заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнано прийнятною скаргу заявників за п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції (надмірна тривалість цивільних проваджень і відсутність у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту) та на користь кожного з позивачів, в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди судових та інших витрат, присуджено по 2400 євро. Строк виконання рішення визначено у три місяці, а також передбачено, що у випадку несплати присудженої суми упродовж тримісячного строку, Уряд зобов'язався сплатити пеню у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, до якої має бути додано три відсоткові пункти, що нараховуватиметься з часу закінчення тримісячного строку і до моменту повного розрахунку (а.с.14-17).

Встановлено, що рішення Європейського суду було зареєстровано в Міністерстві юстиції 26 грудня 2016 року (а.с.15-16, 25-26).

Відповідно до справи, на виконання вимог ст. 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Урядовим уповноваженим листом від 29 грудня 2016 року №8990/1/14303-0-30-16/12.0.1-16 позивачів було повідомлено про винесене Європейським судом рішення та роз'яснено порядок його виконання - їх право щодо надіслання поштою чи подання особисто до канцелярії Міністерства юстиції для Департаменту державної виконавчої служби заяви про виплату відшкодування (а.с.59,60).

Матеріали справи свідчать, що службовою запискою від 29 грудня 2016 року №8984/1/12.0.1/48-16, направленою до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, Урядовий уповноважений просив вжити невідкладні заходи для виконання рішення Європейського суду (а.с.61).

Встановлено, що 24 березня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчих проваджень (а.с.27, 28).

Згідно з інформацією, наданою Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України, справедлива сатисфакція, передбачена рішенням Європейського суду, у розмірі по 34 666 грн. 74 коп., була перерахована ОСОБА_2 платіжним дорученням № 1754 від 18 квітня 2017 року, а ОСОБА_3 - платіжним дорученням № 2470 від 19 травня 2017 року (а.с.50-53).

Встановлено, що затримка у виконанні рішення Європейського суду, яка призвела до нарахування та виплату позивачам пені, пов'язана з тим, що первісно заявники у заяві від 08 квітня 2017 року просили здійснити виплату всієї суми справедливої сатисфакції, присудженої одному з них - ОСОБА_2

З матеріалів справи убачається, що державним виконавцем підготовлено та надіслано до Державної казначейської служби України розпорядження №53597002/22 від 11 квітня 2017 року, яке було повернуто сектором обліку депозитних сум Міністерства юстиції України у зв'язку з відсутністю нотаріально завіреної довіреності, яка б уповноважувала ОСОБА_2 отримувати кошти, присуджені ОСОБА_3 (а.с.65-66).

Згідно матеріалів справи, департаментом ДВС Міністерства юстиції України на адресу позивачів було направлено лист № 53597002/20.1/22 від 14 квітня 2017 року, в якому викладено прохання надати реквізити кожного із стягувачів окремо, або надати відповідну нотаріальну довіреність (а.с.65-66).

Встановлено та не спростовується сторонами у справі, що реквізити ОСОБА_3 були отримані Міністерством юстиції 03 травня 2017 року.

Відповідно до платіжних доручень № 1638 від 12 червня 2017 року та № 2008 від 11 липня 2017 року позивачам була сплачена пеня (а.с.91).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що Урядовим уповноваженим були вжиті всі заходи, спрямовані на координацію виконання рішення Європейського суду з прав людини, ухваленого на користь позивачів, у справі «Тетяна Едіксонівна Мілух проти України та 7 інших заяв», в якому Європейський суд об'єднав декілька заяв, в тому числі заяву позивачів, а Міністерством юстиції України виконані всі обов'язки, що виникли внаслідок ухвалення зазначеного рішення.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» Міністерством юстиції було надано одну відповідь на дві різні скарги позивачів, порушено компетенцію та строки розгляду звернень громадян, колегія суддів визнає необґрунтованими, такими, що не спростовують висновків районного суду про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Уряду від 02 липня 2014 року № 228 встановлено, що Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно підпункту 33 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України від 02 липня 2014 року № 228, Мін'юст відповідно до покладених на нього завдань організовує розгляд звернень громадян з питань пов'язаних із діяльністю Міністерства юстиції України, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління а також стосовно актів, які ним видаються.

Встановлено, що секретаріат Урядового уповноваженого у справах Європейського суду є структурним підрозділом центрального апарату Міністерства юстиції України на правах департаменту, а отже, відповідь Міністерства юстиції України за підписом першого заступника Міністра Севостьянової Н.І. надана в межах повноважень, які визначені Наказом Мін'юсту від 10 жовтня 2016 року №4817/к про розподіл посадових обов'язків між заступниками Міністерства юстиції України.

У зв'язку з надходженням до Мін'юсту 11 квітня 2017 року повторної скарги позивачів від 08 квітня 2017 року щодо бездіяльності Урядового уповноваженого з приводу ненадання відповіді на їх скаргу від 27 лютого 2017 року, листом Міністерства юстиції України від 03 травня 2017 року № 16659/КО-Ю614/4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було повідомлено про надання їм відповіді на попередню скаргу листом від 31 березня 2017 року №12007/К0-6020/12.0.1. (а.с.64).

На письмове нагадування позивачів від 16 січня 2017 року, яке надійшло до секретаріату Урядового уповноваженого 20 січня 2017 року, щодо виконання рішення Європейського суду у справі «Тетяна Едіксонівна Мілух проти України та 7 інших заяв» та на скаргу від 27 лютого 2017 року з приводу бездіяльності Урядового повноваженого, яка надійшла до Мін'юсту 02 березня 2017 року, листом від 31 березня 2017 року № 12007/КО-6020/12.0.1 за підписом Першого заступника Міністра юстиції України Севостьянової Н.І. позивачам було надано відповідь (а.с.62).

Відповідно до справи, на виконання вимог Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», листом від 29 грудня 2016 року Урядовим уповноваженим повідомлено позивачів про винесене рішення, було додано стислий виклад вказаного рішення Європейського суду. Проте, надаючи відповідь на письмове нагадування позивачів від 16 грудня 2017 року, заявникам на їх прохання було також додано копію автентичного перекладу рішення Європейського суду та копію службової записки, якою було повідомлено Департамент про винесення Європейським судом зазначеного рішення у справі «Тетяна Едіксонівна Мілух проти України та 7 інших заяв».

Урядовим уповноваженим була розглянута заява позивачів від 08 червня 2017 року, яка надійшла до Мін'юсту 12 червня 2017 року, щодо застосування наслідків порушень прав людини, визнаних державою із затвердженням цього визнання рішенням Європейського суду та листом від 12 липня 2017 року № 9083/1/КО-16249/12.0.1-17, надано відповідь щодо порушених у зверненні питань (а.с.59-70).

Таким чином, Урядовим уповноваженим була розглянута заява позивачів від 08 червня 2017 року, яка надійшла до Міністерства юстиції України 12 червня 2017 року, щодо застосування загальних наслідків порушень прав людини, визнаних державою із затвердженням цього визнання рішення Європейського суду від 12 липня 2017 року № 9083/1/КО-16249/12.0.1-17 надано відповідь щодо порушених у зверненні питань.

Зазначені обставини свідчать про те, що відповіді на звернення заявникам були надані в межах строків та відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян».

Колегія суддів враховує й те, що надана позивачам одна відповідь замість двох не порушує права позивачів, оскільки їм було надану повну та вичерпну відповідь по суті питань, а отже, твердження апеляційної скарги у вказаній частині не може слугувати підставою до скасування постановленого по справі рішення.

Посилання апеляційної скарги на те, що Урядовим уповноваженим були порушені строки вчинення ним дій щодо виконання судового рішення, не було своєчасно і належно здійснено жодної дії, яка б гарантувала дотримання прав позивачів та виконання покладеного на державу зобов'язання в особі Уповноваженого в справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду, регулюються Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон), Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені Законом.

При цьому, компетенція Урядового уповноваженого під час виконання рішень Європейського суду визначена положеннями Закону та постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо реалізації Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою передбачено, що Урядовий уповноважений є посадовою особою, яка забезпечує координацію виконання рішень Європейського суду та інформування Комітету міністрів Ради Європи про хід виконання таких рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Встановлено, що у межах визначеного Законом десятиденного строку Урядовим уповноваженим було направлено лист позивачам від 29 грудня 2016року №8990/1/14303-0-30-16/12.0.1-16, в якому повідомлено про винесене рішення та роз'яснено їх права щодо подання до державної виконавчої служби заяви про виплату відшкодування, а до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України скеровано службову записку від 29 грудня 2016 року №8984/1/12.0.1/48-16, в якій Урядовий уповноважений просив вжити невідкладні заходи для виконання рішення Європейського суду у справі Тетяна Едіксонівна Мілух проти України та 7 інших заяв», а також документи, необхідні для відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, Урядовий уповноважений вчинив весь обсяг дій (повідомив заявників, роз'яснив порядок отримання коштів, направив відповідний перелік документів до Департаменту з метою відкриття виконавчого провадження), передбачений Законом та в межах своїх повноважень щодо виконання рішення Європейського суду у справі «Тетяна Едіксонівна Мілух проти України та 7 інших заяв» в частині, яка відноситься до заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У подальшому в межах тримісячного строку, визначеного у рішенні Європейського суду у справі «Тетяна Едіксонівна Мілух проти України та 7 інших заяв», та на його виконання, 24 березня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, а їх копії направлено Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України та до Секретаріату Урядового уповноваженого.

Окрім цього, виплата коштів за рішеннями Європейського суду здійснюється Державною казначейською службою України відповідно до платіжних доручень, які формуються Мін'юстом на підставі постанов про відкриття виконавчих проваджень та вимог державних виконавців.

Зі справи убачається, що Мін'юстом також було виконано приписи ч. 3 ст. 8 Закону щодо направлення центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанови про відкриття виконавчого провадження та інших необхідних документів, про що свідчить факт перерахування Державною казначейською службою України відповідних грошових коштів на користь позивачів.

Отже, зі сторони Урядового уповноваженого були вжиті всі заходи, спрямовані на координацію виконання рішення Європейського суду у справі «Тетяна Едіксонівна Мілух проти України та 7 інших заяв», а Міністерством юстиції України виконані всі обов'язки, що виникли внаслідок ухвалення зазначеного рішення Європейського суду.

Відповідно до Моніторингу виплат справедливої сатисфакції, затвердженого Комітетом міністрів ради Європи 15 січня 2009 року № СМ/Inf/DH (2008)7 суми, внесені на спеціальний реєстраційний рахунок відповідного органу, є фактичною датою оплати.

Встановлено, що рішення Європейського суду набрало законної сили 26 грудня 2016 року й підлягало виконанню до 26 березня 2017 року.

Зі справи убачається, що кошти на виконання рішення Європейського суду були перераховані на спеціальний реєстраційний рахунок Мінюсту 04 квітня 2017 року, а тому згідно положень вказаного Моніторингу, рішення суду вважається виконаним саме 04 квітня 2017 року.

Встановлено, що у зв'язку з виконанням рішення суду поза межами трьохмісячного строку, виконавчою службою за період з 26 березня 2017 року по 04 квітня 2017 року, тобто 9 днів затримки, на користь позивачів нарахована й сплачена пеня, в сумі по 27 грн. 81 коп.

Відповідно до справи, перерахування коштів згідно рішення суду на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було вчинено 18 квітня 2017 року, та, відповідно, 19 травня 2017 року й пов'язано з ненаданням одночасно з заявою про виплату необхідних документів у повному обсязі.

Не доведено матеріалами справи й заподіяння позивачам моральної шкоди.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального й процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: