Справа № 127/2-1702/11
Провадження 4-с/127/32/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Бессараб Н.М. ,

при секретарі Клопотенко М.О.,

з участю представника скаржника (боржника) - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, про визнання дій неправомірними старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 та скасування постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 року, за участю стягувача ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року адвокат ОСОБА_1, який діє в інтересах боржника ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3, яка мотивована тим, що 27.06.2013 року Ленінським ВДВС Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №38633848, з примусового виконання виконавчого листа №2-1702/11, виданого 21.06.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

21.02.2018 року представником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_1 безпосередньо у відділі ДВС було отримано постанови, винесені 14.02.2018 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницький області ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Документи на підтвердження отримання зазначених постанов 21.02.2018 року наявні в матеріалах виконавчого провадження №38633848.

Просив поновити строк для оскарження вказаних постанов, оскільки строк пропущений з поважних причин.

Вважає, що вказані постанови підлягають скасуванню, як такі що винесені у спосіб, що не передбачений Конституцією та Законами України і направлені на порушення прав ОСОБА_2, з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваних постанов вбачається, що вони винесені у відповідності до ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Зі змісту виконавчого листа №2-1702/11, виданого 21.06.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області вбачається, що обов'язок ОСОБА_2 щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 800,00 грн. припинився 31.01.2015 року внаслідок досягнення повноліття дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" набула чинності лише 06.02.2018 року, в зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" № 2234-УІІІ від 07.12.2017 року.

Таким чином, оскільки станом на 14.02.2018 року, день винесення оскаржуваних постанов, у ОСОБА_2 відсутній обов'язок щомісячно сплачувати аліменти, розмір його заборгованості не можливо визначити, як такий, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, оскаржувані постанови винесені з порушенням ст. 58 Конституції України, із застосуванням Закону, який станом на момент припинення обов'язку ОСОБА_2 щомісячної сплати аліментів, не мав законної сили.

Крім того, зі змісту оскаржуваних постанов вбачається, що станом на 01.01.2018 року в ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 52318,24 грн., в той час як станом на 31.01.2015 року, на момент припинення зобов'язання щодо щомісячної сплати аліментів, становило суму у розмірі 37058,07 грн., що підтверджується довідкою ДВС. При цьому за період грудень 2017 року - лютий 2018 року боржником проведено часткове погашення заборгованості, на суму у розмірі 3000,00 грн. Скаржник не погоджується із вказаними постановами, тому звернувся з даною скаргою до суду.

Представник скаржника ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав, пославшись на обставини викладені вище, просив скаргу задовольнити.

Стягувач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена судом належним чином про час, дату і місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомила.

Старший державний виконавець Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 до судового засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча була повідомлена судом належним чином про час, дату і місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомила.

При цьому суд звертає увагу на те, що ухвала суду від 10.04.2018 року (а.с. 42) про зобовязання Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області надати для огляду в оригіналі та надіслати на адресу суду належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №38633848 щодо виконання виконавчого листа №2-1702/11, виданого 21.06.2013 року була проігнорована та не виконана Центральним ВДВС м. Вінниці.

За таких обставин суд розглянув дану скаргу по наявних матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи №2-1702/11, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.12.2011 року по цивільній справі №2-1702/11 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 57-60 цивільної справи №2-1702/11).

На підставі даного рішення суду стягувачу 21.06.2013 року було видано виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання в Центральний ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницький області та відкрито виконавче провадження ВП №38633848 (а.с. 134 цивільної справи №2-1702/11).

Постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницький області ОСОБА_3 від 14.02.2018 року, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який являється громадянином України за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-1702/11, виданого 21.06.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області (а.с. 14-15).

Також постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницький області ОСОБА_3 від 14.02.2018 року, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, згідно виконавчого листа №2-1702/11, виданого 21.06.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області (а.с. 16-17).

Зі змісту виконавчого листа №2-1702/11, виданого 21.06.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області вбачається, що обов'язок ОСОБА_2 щомісячно сплачувати аліменти, у розмірі 800,00 грн. припинився 31.01.2015 року внаслідок досягнення повноліття дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З оскаржуваних постанов вбачається, що станом на 01.01.2018 року в ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 52318,24 грн., в той час як станом на 31.01.2015 року, на момент припинення зобов'язання щодо щомісячної сплати аліментів, становила 37058,07 грн., що підтверджується довідкою ДВС (а.с. 18-19).

За період грудень 2017 року - лютий 2018 року боржником проведено часткове погашення заборгованості на суму у розмірі 3 000,00 грн. і оскільки дитина досягла повноліття 31.01.2015 року, тому відповідно заборгованість ОСОБА_2 по аліментах не може збільшуватися.

Відповідно до ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З матеріалів справи суд встановив, що 21.02.2018 року представником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_1 безпосередньо у відділі ДВС, було отримано постанови, винесені 14.02.2018 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницький області ОСОБА_3 (а.с. 32) та з моменту отримання звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області, однак ухвалою суду від 07.03.2018 року скаргу залишено без розгляду та повернуто заявнику (а.с. 30-31), тому суд вважає причини пропуску строку на оскарження вищевказаних постанов поважними, тому ОСОБА_2 слід поновити строк на оскарження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 7 грудня 2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому в ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» внесено зміни, - доповнено частиною 4, згідно якої строк обчислення заборгованості зі слати аліментів для застосування заходів, передбачених п. 1-4 ч. 9, 20 ст. 71 цього закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте, згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Суд приймає до уваги те, що тимчасові обмеження в праві є обмеженням прав особи. Так, зокрема, ст. 33 Конституції України особі гарантовано свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 6 ст. 10 ЦПК України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Оскільки Законом України від 07.12.2017 року введені обмеження прав фізичної особи, зокрема, у праві виїзду за межі України та праві керування транспортними засобами, підставою для застосування котрих є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, ці обмеження можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла тільки після 06.02.2018 року.

В постановах державного виконавця про встановлення тимчасових обмежень від 14.02.2018 року вказано, що заборгованість за аліментами у ОСОБА_2 виникла станом на 01 січня 2018 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що державний виконавець при винесені зазначених постанов не врахував конституційний принцип дії закону в часі, застосував закон, яким встановлена відповідальність до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом, що є незаконним.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки в судовому засіданні встановлено обґрунтованість скарги ОСОБА_2, суд визнає оскаржувані постанови державного виконавця від 14.02.2018 року неправомірними.

Для поновлення порушеного права скаржника ОСОБА_2 суд вважає за необхідне скасувати вказані постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 76-81, 260, 353, 447, 448, 450, 451 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження дій старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 та постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 року.

Визнати неправомірними та скасувати постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_2, винесених 14.02.2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Уразі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 05.05.2018 року.

Суддя: