Справа №482/649/17 10.05.2018
Провадження №22-ц/784/634/18
Провадження № 22-ц/784/634/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року м. Миколаїв

справа № 482/649/17

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лептуга С.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою її представником ОСОБА_3 - на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області, ухвалене 19 лютого 2018 року під головуванням судді Баранкевич В.О. у приміщенні цього суду,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Позивач вказував, що 10 листопада 2016 року о 17 год. 10 хв. біля ділянки 4 км + 110 м автодороги 0-1516 (Р-06 «Улянівка-Миколаїв) - Баловне, ОСОБА_2 випасала велику рогату худобу, а саме 5 корів, в темну пору доби біля смуги відведення автодороги, тоді як одна з корів вибігла на проїзну частину, де зіткнулася з автомобілем «Тоуоtа Сагіnа», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як зазначав позивач, згідно висновку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 1129 від 11 січня 2017 року сума завданого йому матеріального збитку складає 41 166 грн. 40 коп. Крім того, за проведення вищевказаного дослідження ним сплачено 924 грн. 84 коп.

За твердженням ОСОБА_1, йому завдана і моральна шкода, яка полягає у тому, що він зазнав глибоке нервове потрясіння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача; через що у нього погіршився психологічний стан. Через відсутність можливості користуватися автомобілем повинен був шукати інші засоби для того, щоб їздити на роботу, він був обмежений у задоволенні життєвих потреб, що також негативно впливало на його моральний стан.

Посилаючись на викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 42091 грн. 24 коп. та моральну шкоду, яку він оцінює у 10000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала: зазначала, що не вважає себе винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. До того ж вона не згодна із розміром збитків, визначених автотоварознавчим дослідженням.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 41166 грн. 40 коп. матеріальної шкоди, 924грн.84коп. витрат за проведення експертного дослідження, 1000 грн. моральної шкоди, 640 грн. відшкодування судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 48731 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 листопада 2016 року о 17 год. 10 хв. біля ділянки 4 км + 110 м автодороги 0-1516 (Р-06 «Улянівка-Миколаїв) - Баловне, ОСОБА_2 в темну пору доби біля смуги відведення автодороги, випасала велику рогату худобу, а саме 5 корів, власницею яких вона є, тоді як одна з корів вибігла на проїзну частину, де зіткнулася з автомобілем «Тоуоtа Сагіnа», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2016 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Даними постановами встановлено, що відповідач своїми діями порушила п.7.7. «в» Правил дорожньго руху України, зхгідно якому погоничу тварин забороняється залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх (а.с. 10, 164-166).

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За такого, встановлений вищевказаними постановами суду факт вчинення ОСОБА_2 винних дій при випасі належної їй худоби, що призвели до пошкодження автомобіля позивача, є обов'язковим для суду при розгляді даної цивільної справи та не підлягає доказуванню.

Згідно відповіді Новоодеського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 05.10.2017р. адміністративний протокол відносно водія ОСОБА_1 не складався (а.с. 93).

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 1129 від 11.01.2017 року, проведеного експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертизи Міністерства юстиції України, розмір збитку, завданого власнику автомобіля «Тоуоtа Сагіnа», номерний знак НОМЕР_1, 1990 року випуску, пошкодженого в наслідок ДТП 10 листопада 2016 року, визначено в сумі 41166грн. 40коп., що відповідає ринковій варості автомобіля на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 210440грн. 71коп., а тому відновлювати даний транспортний засіб недоцільно (а.с. 11-26).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтями 9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, факт спричинення шкоди та загальні підстави деліктної відповідальності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на відшкодування шкоди, заподіяною твариною, яку утримувала відповідач та яку супроводжувала під час пошкодження автомобіля ОСОБА_1

На теперішній час автомобіль позивачем не відремонтований, спричинена йому внаслідок пошкодження транспротного засобу шкода не відшкодована.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За такого, судом обгрунтовано стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 41166грн. 40коп., що була визначена висновком автоварознавчого дослідження № 1129 від 11.01.2017 року, тобто, в розмірі ринкової вартості транспортного засобу на момент пошкодження, з огляду на те, що вартість відновлювального ремонту значно перевищує таку ринкову вартість автомобіля позивача.

Посилання апеляційної скарги на те, що вказане автоварознавче дослідження не є належним доказом розміру спричиненої ОСОБА_1 майнової шкоди, оскільки відсутні докази попередження експерта перед проведенням експертного дослідження про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, - не можуть бути прийняті до уваги.

Так, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Яких-небудь доказів на спростування визначеного автоварознавчим дослідженням розміру збитків внаслідок пошкодження автомобіля - відповідачем не було надано. В суді апеляційної інстанції відповідачці та її представнику - адвокату ОСОБА_3 - було роз'яснено право заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи та наслідки невчинення даної процесуальної дії, проте, такого клопотання ними не було заявлено.

Отже, наданий позивачем на підтвердження своїх доводів письмовий доказ - висновок експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 1129 від 11.01.2017 року, проведеного експертом МВ ОНДІ Міністерства юстиції України, - апелянтом не спростований.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не була присутня при проведенні огляду автомобіля експертом також не заслуговують на увагу, оскільки у суді першої інстанції ОСОБА_2 не заперечувала про її повідомлення про проведення цього огляду.

Той факт, що експертний огляд автомобіля був проведений 14 грудня 2016 року, тоді як ДТП сталося 10 листопада 2016 року, не свідчить про помилковість висновків автотоварознавчого дослідження, оскільки калькуляція ремонтних робіт розрахована експертом на підставі Протоколу огляду транспортного засобу, в якому пошкодження автомобіля відповідають переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, що міститься у матеріалах справи про притягненння ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП(а.с. 21, 28).

За проведення вищевказаного автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 924 грн. 84 коп.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана сума також підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1, оскільки це відповідає приписам ст. 22 ЦК України.

Разом із тим, відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Проте, судом першої інстанції це питання не було з'ясовано.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_4 - пояснили, що не заперечують проти передачі пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 після відшкодування нею збитків у розмірі, що встановлений рішенням суду. Даний транспортний засіб знаходиться у позивача та технічний стан автомобіля з часу отримання пошкоджень у ДТП 10 листопада 2016 року не змінився.

За такого, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_1 після відшкодування йому ОСОБА_2 у повному обсязі збитків передати їй пошкоджений транспортний засіб «Тоуоtа Сагіnа», номерний знак НОМЕР_1.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні в зв'язку із доповненням резолютивної частини рішення вищевикладним.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з приписів ст. 23, 1167 ЦК України.

При визначенні розміру спричиненої позивачу моральної шкоди, суд виходив з фактичних обставин спору, врахував загальні засади судочинства щодо справедливості та розумності, а тому обґрунтовано стягнув її у сумі 1000грн.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки судом був врахований характер правопорушення, обсяг і тривалість спричинених позивачу моральних страждань внаслідок пошкодження належного йому на праві власності майна.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З матеріалів справи вбачається, що послуги з правничої допомоги позивачу надавав адвокат ОСОБА_4, з яким ОСОБА_1 уклав відповідний договір про надання правової допомоги в даній цивільній справі (а.с. 55-57). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 6 від 14.02.2018р. на підставі вказаного договору позивачем було сплачено адвокату ОСОБА_4 5000грн. (а.с. 104).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені вимоги процесуального закону.

За такого, враховуючи також встановлений ч. 4 ст. 137 ЦПК України принцип співмірності оплати послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом ОСОБА_4 на участь в судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для зменшення розміру відшкодування витрат на правову допомогу з 5000грн. до 3000грн., в зв'язку з чим рішення згідно п. 4 ч. 1 ЦПК України в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2018 року в частині розміру відшкодування витрат на правову допомогу змінити, зменшивши його розмір з 5000грн. до 3000грн.

Доповнити рішення наступним.

Зобов'язати ОСОБА_1 після відшкодування йому ОСОБА_2 у повному обсязі збитків передати їй пошкоджений транспортний засіб «Тоуоtа Сагіnа», номерний знак НОМЕР_1.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1920грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складено 14 травня 2018 року