Справа № 212/6633/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді: Козлова Ю.В.,
за участі секретаря судового засідання: Мариненко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривий Ріг цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 комітет Покровської районної у місті Ради м.Кривого Рогу про усунення перешкод в користуванні власно належним житлом квартирою, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власно належним майном квартирою.
В обґрунтування вимог вказала, що вона є власником житла, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 31.08.1995р. Другою криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстр №1-2360. Відповідач ОСОБА_2, як член сімї, з її згоди був вселений в належну їй квартиру, де вони спільно мешкали та вели спільне господарство до моменту розпаду сімї. Останні роки відповідач постійно пиячить, вчиняє пяні скандали, застосовує до мене фізичну силу, налаштовує проти мене наших спільних дітей. Саме через пияцтво з боку відповідача - ОСОБА_2, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Після оформлення розірвання шлюбу, поведінка відповідача ОСОБА_2 стала більш зухвалою: він щоденно вчиняє скандали, ображає позивачку, поводить себе в квартирі неадекватно: в стані спяніння нищить посуд, ламає меблі. Вона просила відповідача ОСОБА_2 залишити її і виїхати з квартири, бо вони чужі люди і спільно існувати не можуть. Просила переїхати жити в належний йому житловий будинок, розташований в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу, який від декілька років назад отримав від своїх родичів в якості подарунку за нотаріально посвідченим Договором дарування. Але відповідач заявив, що з квартири не піде, він в ній зареєстрований і буде жити і робити, що бажає, бо він хазяїн. Внаслідок розірвання шлюбу, відповідач перестав бути членом її родини, а отже втратив право користування житловим приміщенням - особистим сервітутом з підстав передбачених ст.406 ЦК України. Посилаючись на те, що вона як власник квартири не може в повній мірі розпорядитися своєю власністю, у зв'язку з реєстрацію у її власності колишнього чоловіка, який у добровільному порядку не знявся з реєстрації у квартирі та на законодавство. Реєстрація і проживання відповідача в квартирі заважає їй, як власнику повною мірою здійснювати свої права по користуванню і розпорядженню належною власністю. Вона втомилася терпіти знущання з боку відповідача ОСОБА_2, тому за захистом порушених прав власника вона змушена звернутися до суду.
Позивач ОСОБА_1 до суду не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник третьої особи виконкому районної у місті ради ОСОБА_4 просила розглядати справу за її відсутності, прийняти рішення згідно чинного законодавства, про що подала заяву.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, у звязку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 31.08.1995 р. Другою Криворізькою держнотконторою за реєстром № 1-2360, зареєстрованого в БТІ м.Кривого Рога 13.09.1995р. у реєстровій книзі №17/2ПВ стор.45, запис 616, належала однокімнатна квартира, житловою площею - 19,7 кв.м, загальною площею 42,9 кв.м. у чотирьохповерховому житловому будинку, на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до договору міни квартир, ОСОБА_5, зазначену вище квартиру, обміняла на двохкімнатну квартиру, житловою площею 30,6 кв.м., загальною площею 54,2 кв.м. у чотирьохповерховому житловому будинку, на першому поверсі, за адресою: АДРЕСА_3.
Згідно п.2 ч.1 ст.57 СК України, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.395 ЦК України, речовим правом на чуже майно, зокрема є право користування (сервітут).
Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Відповідно до ст.ст. 401,402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Підстави припинення сервітут визначені у статті 406 ЦК України. Такими підставами, зокрема, є припинення обставин які були підставою для встановлення сервітуту.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, що його власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Таким чином, право користування (сервітут) виникло у відповідача на підставах встановлених законом, тобто після реєстрації шлюбу з позивачем, реєстрація шлюбу стала підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, що зазначено у ч.1 ст.36 СК України.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту є причиною його припинення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 17 вересня 1993 року. Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 11.07.2017 року шлюб між ними розірвано. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 24.07.2017 року.
Отже, розірвання шлюбу є причиною припинення права користування (сервітуту) спірною квартирою у відповідача по справі.
Відповідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_3 комітету Покровської районної в місті Ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.05.1999 року по теперішній час.
Відтак, враховуючи, що відповідач не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4, суд вважає, що обставини, які були підставою для надання ОСОБА_2 права користування квартирою на цей час припинені.
Відповідач у цивільних правовідносинах щодо найму житла з позивачем не знаходиться, він не є членом сімї позивачки, отже підстав для збереження за ним житла немає.
Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, проживання відповідача без відповідних правових підстав суперечить правам позивача, як власника квартири на користування квартирою для свого проживання, розпорядження квартирою, у звязку з чим існують підстави для задоволення вимог усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом припинення права ОСОБА_2 користування квартирою № 20 в будинку №23 по вул.Січеславська в м.Кривому Розі та виселення його з зазначеного житлового приміщення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 77, 81, 280, 259, 263-268, 280-283, 354 ЦПК України, ЦПК України, ст.319,321,391,395,401,402,405,406 ЦК України, ст.3,57 Сімейного Кодексу України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
ОСОБА_6 Вадимівни до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 комітет Покровської районної у місті Ради м.Кривого Рогу про усунення перешкод в користуванні власністю, належним позивачу житлом, квартирою задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні належній ОСОБА_1 на праві власності квартирою №20 будинку №23, розташованою за адресою: вулиця Січеславська в м.Кривому Розі, Дніпопетровської області шляхом припинення права ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, користування квартирою №20 будинку №23, розташованої за адресою: вулиця Січеславська в м.Кривому Розі Дніпропетровської області та виселення його з зазначеного житлового приміщення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю. В. Козлов