Справа № 459/184/18
Провадження № 2/459/354/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кріля М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

за участю: позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивачка в січні 2018 року звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій послалась на те, що 03.01.2015 року водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 на автодорозі сполученням Львів-Рава-Руська 26 км.+ 330 м., здійснив на неї наїзд. Згідно висновку експерта №50/15 судово-медичної експертизи від 14.01.2015 року позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння. Після отриманих травм в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачка була госпіталізована в Жовківську центральну районну лікарню, де проходила лікування в період з 03.01.2015 року по 09.01.2015 року., та в подальшому проходила лікування у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги в період з 09.01.2015 року по 20.03.2015 року, з 02.06.2015 року по 08.06.2015 року, з 06.07.2015 року по 03.08.2015 року, з 17.08.2015 року по 28.08.2015 року, з 12.10.2015 року по 19.10.2015 року, з 09.11.2015 року по 03.12.2015 року.Внаслідок ДТП вона понесла значні моральні страждання, які тривають по сьогоднішній день. Значних змін зазнав і її фізичний стан, який проявляється у частковій втраті рівноваги, частих головокружіннях та можливій втраті пам'яті. У результаті травми в позивачки не працюють м'язи лівої сторони обличчя, погіршився зір та слух. Життя Позивачки кардинально змінилось після аварії. Активна та життєрадісна жінка, яка працювала на двох роботах, підтримувала матеріально свою сім'ю змушена повністю змінити звичний спосіб життя та присвятити весь свій вільний час та кошти лікуванню та реабілітації.Крім фізичних змін та втраченого здоров'я, позивачка зазнала великої психологічної травми. Зазначає, що вона потребує постійної сторонньої допомоги і все це, безумовно, стало причиною депресії та великих моральних страждань. На підставі наведеного вище, просить суд стягнути з відповідача на її користь 200 000,00 грн. моральної шкоди.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково на суму 25 000,00 грн., вважає, що позивачці моральна шкода відшкодована страховою компанією, зазначив, що він в ДТП не винний.

В судовому засіданні представник відповідача вважає, що позов до задоволення не підлягає, так як позивачкою не надано доказів винуватості відповідача в спричиненні моральної шкоди. Крім того, відповідач придбав позивачці ліків на 2000,00 грн., та надав матеріальну допомогу в сумі 13 000,00 грн.. Зазначив, що ще до ДТП позивачка мала ІІІ групу інвалідності, а з 26.04.2016 року є інвалідом ІІ групи.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче.

03 січня 2015 року близько 19 години 30 хвилин на автодорозі сполученням «Львів-Рава-Руська» 26 км + 330 м водій автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер «НОМЕР_2» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку м. Червоноград Сокальського району Львівської області, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

Відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 04.01.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Відповідно до копії постанови старшого слідчого СВ Жовківського відділення поліції Кам'янка-Бузького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 24.11.2017 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 04.01.2015 року закрито, у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно копії висновку експерта №50/15 від 14.01.2015 року, вбачається, що внаслідок ДТП позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Відповідно до копії висновку експерта №1/351 від 07.05.2015 року вбачається, крім іншого, що з технічної точки зору, при заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, в обстановці дорожньо-транспортної пригоди, фактичній швидкості руху автомобіля «Фольксваген Пасат» р.н. НОМЕР_2 60км/год, його водій ОСОБА_2 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода (уникнути даної ДТП) шляхом застосування своєчасного гальмування свого транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху. Причиною настання даної пригоди став той факт, що відстань на якій знаходився автомобіль «Фольксваген Пасат» р.н. НОМЕР_2 до пішохода в момент виникнення небезпеки для руху була меншою величини повного зупинного шляху цього автомобіля, внаслідок чого водій ОСОБА_2 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

Згідно копії висновку судової авто технічної експертизи №3637 від 29.12.2015 року вбачається, що: 2. Водій ОСОБА_2, рухаючись в межах населеного пункту в темну пору доби при видимості в напрямку руху 55,3...64,7 м, повинен був відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4 ПДР вести керований ним автомобіль «Volkswagen Passat» з швидкістю не більше 60 км/год., при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу переконатись у відсутності на ньому пішоходів, а з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту виявлення пішохода на проїзній частині) - відповідно до вимог п. 12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу; 3. Якщо водій ОСОБА_2 вів автомобіль - «Volkswagen Passat» з швидкістю 60 км/год., то обрана ним швидкість відповідала вимогам п.12.2 ПДР і не перевищувала максимально допустимої по умовах видимості елементів дороги, яка в даній дорожній ситуації становила 84…91 км/год.; 4. У заданій дорожній ситуації, при якій в момент виникнення небезпеки для руху (в момент настання об'єктивної можливості виявити пішохода, який переходив проїзну частину поза межами пішохідного переходу) автомобіль «Volkswagen Passat» знаходився на відстані 21,9 м (або 26,7 м) до місця наїзду, водій ОСОБА_2, рухаючись зі швидкістю 60 км/год., не мав технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху; 4. При заданих слідством вихідних даних причиною дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, стали ті обставини, що об'єктивна можливість виявити пішохода ОСОБА_4, яка переходила проїзну частину по межами наявного пішохідного переходу, для водія автомобіля «Volkswage Passat» ОСОБА_2 наступала на такій віддалі, при якій він, діючи відповідно до вимог Правил дорожнього руху, вже не мав технічної можливості уникнути наїзду на неї.

Внаслідок ДТП позивачка неодноразово перебувала на лікуванні, що підтверджується наявними у матеріалах справи: мадичною карткою стаціонарного хворого, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, епікризом (історії хвороби), консультативним висновком Шведського-Українського медичного центру «ANGELHOLM», та довідками про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у ДТП.

Згідно листа КЗ ЛОР «Львівській обласний центр медико-соціальної експертизи» №130 від 04.04.2018 року вбачається, що до настання ДТП від 03.01.2015 року позивачка мала ІІІ групу інвалідності, та 20.04.-27.04.2015 року на підставі направлення на МСЕК Червоноградської ЦМЛ від 17.04.2015 року №419 ОСОБА_1 проходила медико-соціальну експертизу на Міжрайонній спеціалізованій травматологічній МСЕК. Рішенням комісії її визнано інвалідом І Б групи від загального захворювання терміном на один рік (внаслідок ДТП 03.01.2015 року). Висновок про характер і умови праці: потребує постійного стороннього догляду. 21.04-26.04.2016 року при проходженні чергової медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 визнана інвалідом II групи від загального захворювання терміном на один рік. Висновок про характер і умови праці: Може бути використана залишкова працездатність. 22.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася на МСЕК для підвищення групи інвалідності. Комісія прийшла до висновку, що підстав для підвищення групи інвалідності не має.25.04.2017 року ОСОБА_1 проходила чергову медико-соціальну експертизу. II група інвалідності від загального захворювання їй встановлена безтерміново. Висновок про характер і умови праці: Може бути використана залишкова працездатність.

Як вбачається з листа головного управління ПФУ у Львівській області №1210/03.06 від 19.04.2018 року, за даними, що містяться в документах пенсійної справи №158016, станом на 03.01.2015 року ОСОБА_1 працювала в Дитячому навчальному закладі №12 Червоноградської міської ради Львівської області на посаді машиніста з прання та ремонту білизни. Звільнена з даної посади 20.04.2015 року у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності, що також підтверджується копією трудової книжки позивачки.

Відповідно до копій розписок від 14.01.2015 року та 20.01.2015 року, ОСОБА_5, яка є сестрою позивачки, отримала від відповідача грошові кошти в загальній сумі 13000,00 грн..

Згідно листа ПрАТ СК «УНІКА» та доданих до нього платіжних доручень, загальна сума страхового відшкодування на користь ОСОБА_1, яка зазнала шкоди здоров'ю внаслідок ДТП від 03.01.2015 року, склала - 93 138,60 грн., з яких: 44 855,43 грн. витрати на лікування; 43 848,00 грн. у зв'язку із встановленням І групи інвалідності; 4 435,17 грн. моральна шкода (з зазначеної суми було утримано відповідні податки).

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів..

У пункті 5 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Як регламентовано ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 4 ч. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно вищевказаного, за встановлених обставин справи, слід прийти до висновку, що тілесні ушкодження, які отримала позивачка спричинені внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - наїзду автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер «НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, а отже, суд вважає, що навіть за відсутності вини останнього, моральна шкода підлягає відшкодуванню, так як в судовому засіданні не встановлено, що шкода завдана позивачці внаслідок непереборної сили або її умислу.

Як передбачено ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз'яснень, що викладені у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Як регламентовано п. 9 зазначеної вище постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

На підставі наведеного вище, беручи до уваги те, що внаслідок ДТП від 03.01.2015 року позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою тривале лікування, яке триває і по сьогоднішній день, у зв'язку з чим їй безтерміново призначено ІІ групу інвалідності, окрім цього судом ураховано тяжкість завданої позивачці моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, настання у зв'язку з цим негативних змін у її житті, також враховуючи часткове визнання позову відповідачем на суму 25 000, 00 грн. та те, що він в добровільному порядку купував ліки позивачці на суму 2 000,00 грн. та надав грошові кошти в загальній сумі 13 000,00 грн. на лікування останньої, з урахуванням виплат страхового відшкодування сплачених ПрАТ СК «УНІКА» на користь позивачки в сумі 93 138,60 грн., суд вважає, що позивачці завдана моральна шкода, яка підлягає до задоволення, але частково, виходячи з вимог розумності та справедливості, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 35 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, ІПН-НОМЕР_3) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1(АДРЕСА_3, ІПН-НОМЕР_4) про стягнення моральної шкоди- задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 35 000 (тридцять п'ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі - 704,80 грн..

В решті позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02.05.2018 року.

Суддя: М. Д. Кріль