22-ц/775/222/2018(м)
Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 264/1739/17

Номер провадження 22-ц/775/222/2018(м)

08 травня 2018 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2017 року у складі судді Мирошниченка Ю.М.,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір, за яким останній отримав кредит у сумі 16500,00 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника між Банком та ОСОБА_3 того ж дня було укладено договір поруки. Свої зобов'язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові. ОСОБА_2 у порушення умов договору свої зобов'язання не виконав, в результаті чого станом на 15 червня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 949 407,26 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 453 177,93 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 496 229,33 грн., які банк, з урахуванням заяви про уточнення позову, просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 215/12-08-546, яка утворилась станом на 15 червня 2017 року в сумі 949407, 26 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 7120, 56 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 7120, 56 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, та , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2017 року частково скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позовних вимогах ПАТ «Укрсоцбанк» щодо стягнення заборгованості та судових витрат з ОСОБА_3 та скасувати виконавчі листи, видані Іллічивським районним судом м. Маріуполя,щодо стягнення солідарної заборгованості з відповідачів за даним кредитним договором, та судового збору з ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що банком без належного повідомлення поручителя було з 28 листопада 2008 року змінено відсоткову ставку з 13,5% до 14,5%, тим самим змінивши умови кредитного договору без письмової згоди поручителя, внаслідок чого з 28 листопада 2008 року збільшився обсяг його відповідальності щодо повернення кредиту,що є підставою для припинення поручительства відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України. Крім того, оскільки заборгованість виникла ще 16 січня 2009 року, банк повинен був направити йому відповідну вимогу. Останній платіж щодо погашення нарахованих відсотків банк отримав від позичальника 31 серпня 2015 року, але жодних вимог до поручителя не заявляв. Крім того, як йому стало відомо під час судового розгляду, позивач ще у 2010 та 2015 році звертався з вимогою до боржника ОСОБА_2 про дострокове погашення усієї суми заборгованості , отже, договір поруки відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України припинений, оскільки до нього як поручителя, банк звернувся лише у квітні 2017 року у судовому порядку.

Відповідачем ОСОБА_2 судове рішення не оскаржується.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, надав клопотання до апеляційного суду щодо розгляду справи за його відсутність. ( а.с.146)

Позивач ПАТ«Укрсоцбанк»,належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав від імені представника ОСОБА_4 письмову заяву, в якій вказує про обізнаність щодо слухання справи 08.05.2018 року, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить судове рішення залишити без змін. ( а.с. 141- 145)

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_5, які просили апеляційну скаргу задовольнити, взявши до уваги письмову заяву позивача до апеляційного суду, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк надав останньому кредит в сумі 16500, 00 доларів США зі сплатою 13,5 відсотків та кінцевим строком повернення 15 липня 2018 року.

Додатковою угодою № 1 від 23.10.2008 року сторони домовились про збільшення з 20 жовтня 2008 року процентної ставки до 14, 5 відсотків, а додатковою угодою № 2 від 29 липня 2009 року домовились про збільшення тіла кредиту до 17972,39 доларів США.( а.с. 11,12)

21 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 215/12-08-549, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.( а.с. 16,17)

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 29 липня 2009 року до договору Поруки сторони домовились про зміну обсягу відповідальності поручителя щодо повернення кредиту у розмірі 17972,39 доларів США та збільшення процентної ставки до 14,5 відсотків. Даний договором підписаний Кредитором, ОСОБА_2 та Поручителем ОСОБА_3.(а.с.18-19)

Отже, доводи апеляційної скарги щодо збільшення обсягу майнової відповідальності для поручителя без його відома та згоди не відповідає обставинам справи. У свою чергу, розрахунок заборгованості за кредитним договором складений з 30 липня 2009 року.

У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань, заборгованість за кредитним договором станом на 15.06.2017 року складає: тіло кредиту в сумі 453177,93 грн., та відсотки за користування кредитом в сумі 496229,33 грн., а всього 949407,26 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідачами не надано доказів виконання зобов'язань за договором позики від 21.07.2008 року, то відповідно до статей 526, 553,554, 610, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості у розмірі 949407, 26 грн. підлягають задоволенню.

Задовольняючи вимоги про стягнення з ОСОБА_3, як солідарного боржника заборгованості, суд виходив із того, що позикодавцем вимогу до поручителя пред'явлено з дотриманням строку,а саме 30.03.2017 року,отже,поручитель повинен відповідати за зобов'язаннями позичальника за договором позики від 21.07.2008 року.

Судова колегія не погоджується з висновками суду щодо майнової відповідальності ОСОБА_3 у даній справі з оглядом на наступне.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, тому у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 3.2.3, 3.2.3.1 умов Кредитного договору сторони погодились, що кредитор має право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі: затримання Позичальником сплати Кредиту( частини Кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів. ( а.с.5)

Відповідно до п. 3.3, 3.3.1 умов договору Поруки сторони погодились, що кредитор зобов'язаний протягом одного робочого дня після дати невиконання Позичальником , забезпеченого порукою зобов'язання, направити Поручителю письмову вимогу з визначеним обсягом виконаного та невиконаного Позичальником відповідного зобов'язання. ( а.с. 17)

Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржником порушувались строки оплати з жовтня 2008 року, останній платіж у рахунок сплати відсотків здійснений 31.08.2015 року. ( а.с. 25-26)

Жодних повідомлень від Банку до поручителя ОСОБА_3 щодо наявності боргових прострочених платежів ОСОБА_2 матеріали справи не містять, як не містять і вимог до поручителя про погашення заборгованості, як поточної, так і у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 березня 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу боржника ОСОБА_2 направив лист претензію за № 65-10/0305 згідно якої, відповідно до п. 2.4.1. Кредитного договору, у зв'язку з тим, що боржником повторно порушені строки повернення кредитної заборгованості, банк вимагає повністю погасити прострочену та строкову заборгованість за кредитом в сумі 17419, 89 доларів США, проценти у сумі 1673,15 доларів США , штрафні санкції у відповідності до умов договору до 23 квітня 2010 року. ( а.с. 130)

Аналогічний лист був направлений на адресу ОСОБА_2 12.10.2010 року ( а.с. 131)

02 грудня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу боржника ОСОБА_2 направив лист-вимогу за № 0202/55-112, згідно якої, оскільки боржник має заборгованість, банк вимагає негайно повністю погасити повну заборгованість у сумі 31 186,98 доларів США, яка складається з тіла кредиту у розмірі 17400 доларів США, загальної заборгованості за відсотками, нарахованими на строкову заборгованість у розмірі 11879,50 доларів США, прострочених відсотків у розмірі 1907,48 доларів США. ( а.с. 132)

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за договором позики, сплату процентів за користування позикою та штрафних санкцій ще 25 березня 2010 року з вимогою сплати повної заборгованості( поточної та строкової) до 23 квітня 2010 року,позикодавець відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання з 15 липня 2018 року на 23 квітня 2010 року , й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) з дня зміни строку виконання основного зобов'язання.

Вказане відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15.

Як встановлено судом, кінцевий строк виконання основного зобов'язання - кредитного договору є 15 липня 2018 року; відповідно до п.3.2.3, 3.2.3.1. основного договору кредитор 25 березня 2010 року скористався правом на повернення кредиту достроково; при цьому, умови договору поруки (п.3.3.) стосовно повідомлення поручителя про порушення позичальником зобов'язань позивачем не виконано.

З указаного вбачається, що позикодавцем пропущено шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_3,оскільки з відповідним позовом ПАТ«Укрсоцбанк» звернувся 11 квітня 2017 року, що свідчить про припинення поруки ОСОБА_3 за договором позики від 21 липня 2008 року.

Таким чином, висновок суду в частині солідарного стягнення заборгованості за договором позики від 21.07.2008 року з боржника та поручителя ОСОБА_3 є безпідставним і таким, що не ґрунтуються на законі.

З оглядом на викладене, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмови у задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3

У свою чергу, вимоги, викладені в апеляційній скарзі, щодо скасування виконавчих листів, виданих Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача у солідарному порядку суми заборгованості у загальному розмірі 949 407,26 гривень та судового збору у розмірі в сумі 7120, 56 гривень,задоволенню не підлягають, оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги судове рішення скасоване, винесено нове рішення, що відповідно до ст. 431 ЦПК України є підставою для видачі нового виконавчого листа.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2017 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, , МФО 300023, р/р 0005) заборгованість за кредитним договором № 215/12-08-546, яка утворилась станом на 15.06.2017 року в сумі 949407, 26 грн. (дев'ятсот сорок дев'ять тисяч чотириста сім гривень двадцять шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 14241( чотирнадцять тисяч двісті сорок одну) гривню 11 копійок.

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 215/12-08-546 від 21 липня 2008 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 11 травня 2018 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.