У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року м. Київ

Справа № 796/55/2018

Провадження № 6/796/38/2018 /2015

Апеляційний суд міста Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О., секретар Лісовська А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» у складі судді Псалом М.В. від 29 грудня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про отримання товарів на умовах лізингу (оренди),

в с т а н о в и в:

Згідно п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту пункту 8 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (далі - ТОВ «ФК «Фангарант Груп») звернулося із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 29 грудня 2017 року.

Заява мотивована тим, що 24 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» (далі - ТОВ «Алло»), постачальником, та ОСОБА_2, коієнтом, укладено договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, за умовами якого остання отримала на умовах прямого лізингу мобільний телефон та зобов'язалась виплатити його вартість рівними частинами.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконала, унаслідок чого виникла заборгованість за договором у розмірі 15 840 грн. 64 коп. У зв'язку з невиконанням клієнтом своїх зобов'язань за договором, ТОВ «ФК «Фангарант Груп», на користь якого в день підписання договору були відступлені всі права постачальника, звернулось до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» від 29 грудня 2017 року позов ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про отримання товарів на умовах лізингу (оренди) задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ«ФК «Фангарант Груп» заборгованість у розмірі 15 840 грн. 64 коп., а також 1 000 грн. третейського збору.

15 березня 2018 року за заявою ТОВ «ФК «Фангарант Груп» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

В судове засідання ні заявник, ні ОСОБА_2не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Направлені судові повістки-повідомлення на ім'я ОСОБА_2 за наявними в матеріалах справи адресами повернуті на адресу суду, при цьому двічі Укрпошта повідомила суду, що вул.Цукровий завод в м.Глухові Сумської області не існує. Представник ТОВ «ФК «Фангарант Груп» подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 485 ЦПК України неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви, а тому суд дійшов до висновку про можливість розгляду заяви у відсутність заявника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2016 року між ТОВ «АЛЛО» та ОСОБА_2 укладено договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, за умовами якого остання отримала на умовах прямого лізингу мобільний телефон Apple iPhone 5S 32 Gb Space Gray та зобов'язалась виплатити його вартість рівними частинами. Відповідно до п. 8.1. в момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра, яким за договором виступає ТОВ «ФК «Фангарант Груп»,

Позичальник умови договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованості у сумі 15 840 грн. 64 коп.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема, статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції Закону України «Про внесення зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 р.), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Статтею 486 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

При вирішенні питання щодо підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд враховує, що рішення третейського суду, яке пред'явлено до компетентного суду для примусового виконання, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону, а виходячи з характеру спірних відносин, що були предметом спору у третейському суді та стосуються стягнення заборгованості за договором про отримання товарів на умовах лізингу (оренди), ці відносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», тому дана справа не підвідомча третейському суду відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди».

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15.

Виходячи з суб'єктного складу сторін та характеру спірних правовідносин, що були предметом розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації «Розвитку ринку фінансових послуг» за позовом ТОВ «ФК «Фангарант Груп» доОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про отримання товарів на умовах лізингу (оренди), цей спір не підвідомчий третейському суду.

Судом відхиляється посилання заявника на те, що спірні правовідносини не регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", оскільки підставою позову є не виконання боржником умов договору лізингу, який в силу положень ч. 2 ст. 806, ст.698, ст. 633 ЦК України є публічним договором. При цьому, ч. 2 ст. 633 ЦК України визначено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Отже, ОСОБА_2 є покупцем товару (мобільного телефону), а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

За викладених обставин у видачі виконавчого листа на виконання рішення третейського суду слід відмовити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 486 ЦПК, з урахуванням положень п. 2 ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди».

Керуючись ст. ст. 485, 486, 487 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.О. Невідома