У Х В А Л А

19 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 340/407/17

провадження № 61-10475св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

третя особа - Кривопільська сільська рада Верховинського району Івано-Франківської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2017 року у складі судді Бучинського А. Б. та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2017 року у складі суддів: Горейко М. Д., Бойчука І. В., Ясеновенко Л. В.,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила усунути перешкоди в користуванні належним їй житловим будинком шляхом визнання ОСОБА_5, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування будинком АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 20 квітня 2010 року.

Однак повноцінно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном вона не може, оскільки в будинку, крім неї та її матері ОСОБА_7 зареєстровані також ОСОБА_5, ОСОБА_5, які фактично в ньому не проживають. Відповідачі мають власне житло, проте добровільно знятися із реєстрації місця проживання в її будинку не бажають, витрат із його утримання не несуть та не сплачують комунальних послуг.

Із наведених вище підстав просила позов задовольнити.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2017 року, залишеним без зміни постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні нерухомим майном, визнавши ОСОБА_5 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з припиненням з 20 квітня 2010 року права власності ОСОБА_7, членом сім'ї якої є відповідачі, на спірний житловий будинок, відповідачі втратили право користування вказаним житловим приміщенням, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_4, як нового власника цього житла, підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що право відповідачів на користування житловим будинком АДРЕСА_1 було втрачене внаслідок припинення права власності попереднього власника будинку ОСОБА_7, членом сім'ї якої вони були.

У касаційній скарзі, що надійшла у лютому 2018 року, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема статей 71, 72 ЖК Української РСР, статей 495, 406 ЦК України, і порушення норм процесуального права, а саме: статей 212, 213 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, просить скасувати оскаржувані рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим дійшли помилкових висновків при ухваленні рішень.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскаржень неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення ні процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Кривопільська сільська рада про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат