Справа № 158/3227/17 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/477/18 Категорія: 19 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів Федонюк С. Ю., Русинчука М. М.,

за участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Крупника Б. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського міського виробничого управління житлово-комунального господарства про визнання недійсними нарахувань за житлово-комунальні послуги та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом. Покликався на те, що є співвласником квартири АДРЕСА_1. Даний будинок перебуває на обслуговуванні у Ківерцівському міському виробничому управлінні житлово-комунального господарства, з яким він уклав відповідний договір на утримання будинку та прибудинкової території.

Крім того позивач зазначав, що відповідач Ківерцівське МВУЖКГ тривалий час з 2012 року, незважаючи на його звернення, не проводить ремонт вказаного будинку, а саме лоджії АДРЕСА_3, яка перебуває у комунальній власності, через це відбувається затоплення його квартири, що знаходиться поверхом нижче. Саме тому він припинив сплачувати відповідачу кошти на утримання будинку.

Також вказував, що з 01 травня 2017 року йому було припинено нарахування житлової субсидії із-за наявності заборгованості перед МВУЖКГ по сплаті за житлово-комунальні послуги на загальну суму 1668 грн. 85 коп.

Вважаючи свої права як споживача послуг порушеними, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд: визнати незаконним нарахування йому плати за житлово-комунальні послуги в період з 01 вересня 2014 року по 01 жовтня 2017 року; визнати недійсною заборгованість його за цей період перед відповідачем Ківерцівським ВУЖКГ; визнати недійсним зобов'язання його як споживача послуг перед відповідачем щодо оплати за житлово-комунальні послуги з 01 вересня 2014 року до усунення МВУЖКГ недоліків у сфері послуг та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального права, висновки у якому не відповідають дійсним обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є безпідставними і не підтверджуються наявними в матеріалах справи зібраними доказами.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, зазначена правова норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом за захистом позивач посилався на невизнання відповідачем міським виробничим управлінням житлово-комунального господарства його права на звільнення від нарахування та оплати за житлово-комунальні послуги, рівень і якість надання яких відповідачем не відповідає умовам договору та вимогам, що пред'являються.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, і це цілком відповідає положенням ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, тобто такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції від 24 червня 2004 року чинній на час вирішення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд, відповідно до нормативів, норм, стандартів порядків і правил.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. ст. 19 ч. 1, 20 ч. 1 п. 1 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку визначеному договором або законом.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону передбачено, що виконавець послуг зобов'язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про право власності на житло від 04 січня 2003 року, виданого Ківерцівською міською радою Волинської області, встановлено, що позивач ОСОБА_1 є одним із співвласників квартири АДРЕСА_1 (а. с. 36).

04 січня 2003 року між ним та відповідачем Ківерцівським МВУЖКГ було укладено безстроковий договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Згідно умов якого МВУЖКГ зобов'язувалось виконувати весь комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створення необхідних умов мешкання в будинку за діючими тарифами, а позивач взяв на себе зобов'язання щомісячно вносити плату: за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку і за його технічне обслуговування; на ремонт відновної вартості квартири, а також за комунальні та інші послуги (а. с. 41 - 42).

Крім того встановлено, що з дозволу виконкому Ківерцівської міської ради позивач ОСОБА_1 здійснив добудову до лоджії у приватизованій квартирі, переобладнавши її у житлову кімнату загальною площею 18,2 кв. м. (а. с. 37 - 43).

Після проведення добудови, позивач звертався до відповідача та Ківерцівської міської ради з проханням провести необхідні ремонтні роботи лоджії АДРЕСА_3 поверхом вище, що знаходиться у комунальній власності, і через яку відбувається затоплення його квартири (а. с. 9 - 10, 20 - 22, 47 - 49).

З листа - повідомлення від 28 серпня 2014 року, надісланого ОСОБА_1 до Ківерцівської міської ради, Ківерцівського МВУЖКГ, вбачається, що із-за систематичного затоплення його квартири ним припинено внесення платежів за обслуговування та ремонт будинку, у наслідок чого виникла заборгованість з оплати послуг в сумі 1668 грн. 85 коп. (а. с. 6 - 7, 11 - 12).

Також встановлено, що жодних інших претензій, крім зазначених вище, щодо незабезпечення і невиконання відповідачем комплексу робіт по утриманню будинку, у якому проживає позивач, від нього до надавача послуг Ківерцівського МВУЖКГ і Ківерцівської міської ради не надходило.

Згідно ст. ст. 12 ч. 3, 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і які мають значення для справи.

Оскільки позивач ОСОБА_1, переобладнавши лоджію своєї квартири на окрему кімнату, і вказуючи на її постійне затоплення, в судовому засіданні не довів тих обставин, що це відбувається із-за неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо утримання всього будинку та не заперечував факт надання МВУЖКГ інших послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність нарахування надавачем послуг плати позивачу плати позивачу за надані житлово-комунальні послуги та відмовив йому в позові.

Також колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині рішення на ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в новій редакції, який не набрав чинності, не свідчить про незаконність оскаржуваного рішення в цілому та не є достатньою підставою для його скасування і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді