Справа № 603/473/17
Провадження №2/603/7/2018
"03" травня 2018 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Іванчука В. М.
секретар судового засідання Швець Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, уточнивши позовні вимоги просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між сторонами, залишити їй прізвище «ОСОБА_1», неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати разом з нею. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, шлюбні відносини фактично припиненні, разом не проживають, спільного господарства не ведуть.
Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилася, звернувшись в суд з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, судом вживались заходи щодо належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання (шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації його місця проживання, розміщення оголошення на веб-сторінці Монастириського районного суду Тернопільської області), про причини своєї відсутності не повідомив, відзиву на позов не подав, що згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, наявних у справі та ухвалення заочного рішення.
Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.
Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Сторони перебувають у зареєстрованому у Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області шлюбі з 08.11.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 08.11.2003 року.
За час шлюбу у сторін народилися: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 10.11.2004 року), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 14.06.2006 року).
Як убачається із змісту позовної заяви, у сторін відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, шлюбні відносини фактично припиненні, разом не проживають, спільного господарства не ведуть.
Зі змісту письмової заяви, адресованої суду 30.08.2017 року, письмового клопотання від 06.03.2018 року вбачається, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, уточненні позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, зокрема надавався термін на примирення строком три місяці, який позитивних результатів не дав.
Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому позовна вимога ОСОБА_1 щодо залишення прізвища «ОСОБА_1» підлягає задоволенню.
Також позивач просить неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу залишити проживати з нею.
У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.
Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що для найкращого забезпечення інтересів дітей, неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 03.05.1997 року Монастириським РВ УМВС України в Тернопільській області, про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, який зареєстрований 08.11.2003 року в Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №12.
Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1».
Неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати з ОСОБА_1.
Рішення суду після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя В. М. Іванчук