УХВАЛА

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 712/543/15-ц

провадження № 61-11929св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя - доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

треті особи: орган опіки та піклування Черкаської міської ради, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Руслана Валентинівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 12 січня 2017 року у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа № 712/543/15-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2015 року ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_9, треті особи: орган опіки та піклування Черкаської міської ради, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р. В., у якому просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_9; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 27 жовтня 2014 року на ім'я ОСОБА_9, зобов'язати приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицьку Р. В. виключити запис з реєстру нотаріальних дій від 27 жовтня 2014 року № 1749 про реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 січня 2014 року.

Позовна заява мотивована тим, що вона з 2003 року по 2012 рік перебувала у шлюбі із ОСОБА_11, у період якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_12. Також під час шлюбу ними була придбана квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2012 року шлюб розірвано та поділено спільне майно: виділено та визнано право власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_11 по 1/2 частині зазначеної квартири за кожним, а також встановлено порядок користування.

06 грудня 2012 року на підставі договору дарування частки квартири ОСОБА_11 передав у власність ОСОБА_10 належну йому 1/2 частину спірної квартири. Після набуття права власності ОСОБА_10 зареєструвала місце проживання відповідача ОСОБА_9 за цією адресою.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 травня 2013 року, договір дарування частини квартири визнано нікчемним.

24 липня 2013 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час виконання рішення Черкаського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 заборгованості в розмірі 85 тис. грн та судових витрат в сумі 850 грн укладено мирову угоду, за умовами якої ОСОБА_11 у рахунок погашення заборгованості передає ОСОБА_10 у власність 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Мирова угода була затверджена ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 вересня 2013 року.

23 січня 2014 року ОСОБА_10 склала заповіт на користь свого сина - відповідача у справі ОСОБА_9 на належну їй на підставі судового рішення 1/2 частину спірної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла, 27 жовтня 2014 року ОСОБА_9 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

ОСОБА_4 зазначає, що на час складання заповіту та на момент відкриття спадщини померла ОСОБА_10 не була власником 1/2 частини спірної квартири і не мала права її відчужувати, тому просила позов задовольнити.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2015 року позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_10 23 січня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р. В., зареєстрований у реєстрі за № 122, спадкова справа № 14/2014.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27 жовтня 2014 року щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р. В., зареєстроване у реєстрі за № 1749.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_10 на час складення заповіту та на час відкриття спадщини не була власником частини спірної квартири, тому не мала права її відчужувати. Заповіт та свідоцтво про право на спадщину за заповітом суперечать вимогам закону і порушують права неповнолітнього ОСОБА_5

З урахуванням положень частини п'ятої статті 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою, тому ОСОБА_4 мала право в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 звертатися до суду з даним позовом.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 квітня 2016 року залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до участі у справі, як правонаступників ОСОБА_9, померлого 18 серпня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 12 січня 2017 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_10 на час складення заповіту та на час відкриття спадщини була власником частини спірної квартири, перешкод для складення заповіту не було. Заповіт та свідоцтво про право на спадщину за заповітом не суперечать вимогам закону і не порушують права неповнолітнього ОСОБА_5

У лютому 2017 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12, подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судове рішення, на підставі якого вчинено державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на 1/2 частини спірної квартири скасовано, а тому правова підстава такої реєстрації відпала. ОСОБА_10 не була власником спірного майна, а тому не могла скласти заповіт щодо нього.

Також є обов'язковим наявність дозволу органу опіки та піклування на відчуження майна не лише у разі, коли дитина є співвласником спірного нерухомого майна - житла, а й коли зареєстрована у ньому.

У березні 2017 року представник ОСОБА_7 - ОСОБА_15, надіслала заперечення на касаційну скаргу, в яких просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: орган опіки та піклування Черкаської міської ради, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Руслана Валентинівна, про визнання заповіту та свідоцтва недійсними призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат