Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 233/3139/17

провадження № 61-862св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня

2017 року у складі судді Бєлостоцької О. В. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2017 року у складі колегії суддів:

Біляєвої О. М., Кішкіної І. В., Папоян В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті.

Заява мотивована тим, що з 11 січня 2005 року ОСОБА_4 перебувала у шлюбі із громадянином Російської Федерації ОСОБА_9, який ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер у місті Ростов-на-Дону Російської Федерації.

ОСОБА_9 похований на тимчасово непідконтрольній Україні території - в місті Макіївка Донецької області.

З 01 лютого 2016 року ОСОБА_9 був тимчасово зареєстрований за місцем перебування за адресою: АДРЕСА_1

Свідоцтво про його смерть було отримано в окупованій Автономній Республіці Крим.

З метою отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_9 заявник звернулася до Краматорського міського відділу державної реєстрації цивільного стану, але отримала відмову в проведенні державної реєстрації смерті.

Зважаючи на те, що іншого способу отримання свідоцтва про смерть чоловіка, яке буде визнаватися державою Україна немає, заявник просила встановити факт смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

2017 року в місті Ростов-на-Дону Російської Федерації.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від

29 серпня 2017 року в задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване недоведеністю факту смерті ОСОБА_9 у певний час.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від

29 серпня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

11 грудня 2017 року ОСОБА_4 через засоби поштового звʼязку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції застосовано федеральні закони Російської Федерації.

Судами першої та апеляційної інстанцій безпідставно не прийнято до уваги та не надано оцінку письмовим доказам, долученим до матеріалів цивільної справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 грудня 2017 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу № 233/3139/17-ц за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану.

Надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та додані до неї документи, роз'яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 27 березня 2018 року.

20 березня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У березні 2018 року справу передано судді-доповідачу.

У березні 2018 року від Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану електронною поштою на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану заперечує проти заяви

ОСОБА_4 про встановлення факту смерті.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом частини першої, пункту 5 частини другої статті 234 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 256 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Аналогічні розʼяснення містяться в пунктах 1, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Ростов-на-Дону Російської Федерації, оскільки смерть ОСОБА_9, як зазначає заявниця в своїй заяві, сталась не на тимчасово окупованій території України, а на території Російської Федерації, громадянином якої він був, і заявниця не була позбавлена можливості зареєструвати смерть чоловіка за місцем настання смерті та отримати відповідне свідоцтво в органах реєстрації цивільного стану Російської Федерації, як і не позбавлена можливості в теперішній час звернутися до відповідних органів та вирішити питання про отримання свідоцтва про смерть в порядку, передбаченому Федеральним законом Російської Федерації «Про акти цивільного стану» від 15 листопада 1997 року № 143-ФЗ.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від

29 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від

21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська