Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 409/559/15-ц

провадження № 61-12478св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»

позивач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль»,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 8 грудня 2017 року у складі судді Третяка О. Г. та постанову апеляційного суду Луганської області від 12 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Коротенка Є. В., Коновалової В. А., Стахової Н. В.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ «ФК «Форінт») звернулося до Білокуракинського районного суду Луганської області з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій просило здійснити процесуальне правонаступництво позивача - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») на ТОВ «ФК «Форінт», замінивши стягувана згідно виконавчого листа

від 17 лютого 2016 року, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області, про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5, з

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», його правонаступником - ТОВ «ФК «Форінт».

Заява мотивована тим, що рішенням апеляційного суду Луганської області від 23 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за генеральною угодою від 25 травня 2007 року та укладеними на її виконання кредитними договорами.

17 лютого 2016 року на виконання вказаного рішення апеляційного суду Білокуракинським районним судом Луганської області видано виконавчий лист.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 зазначеної у ньому суми заборгованості попередніми кредиторами - стягувачами до органів Державної виконавчої служби не пред'являвся.

08 грудня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» було укладено договір факторингу, згідно якого останній набув прав кредитора відносно ОСОБА_5

08 грудня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» було укладено договір факторингу, згідно якого останній набув прав кредитора відносно ОСОБА_5

Боржник від добровільного погашення заборгованості ухиляється, незважаючи на те, що він повідомлений про відступлення права вимоги, що є підставою для примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення та відкриття органами ДВС виконавчого провадження.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 грудня 2017 року заяву ТОВ «ФК «Форінт» про заміну сторони задоволено.

Здійснено процесуальне правонаступництво позивача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт».

Замінено стягувача згідно виконавчого листа № 409/559/15-ц від 17 лютого 2016 року, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області, про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5, з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», його правонаступником - ТОВ «ФК «Форінт».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги. Оскільки право вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_5 відступлено ПАТ «Вектор Банк» та в подальшому ТОВ «ФК «Форінт», суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність заміни стягувача за виконавчим листом ПАТ «Райффайзен банк Аваль», його правонаступником ТОВ «ФК «Форінт».

Постановою апеляційного суду Луганської області від 12 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Ухвала суду першої інстанції скасовано.

Ухвалено нове судове рішення про задоволення заяви ТОВ «ФК «Форінт» про заміну сторони.

Здійснено процесуальне правонаступництво позивача - ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль»» на ТОВ «ФК «Форінт».

Замінено стягувача у виконавчому листі № 409/559/15-ц від 17 лютого 2016 року, виданому Білокуракинським районним судом Луганської області, про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5, з ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль», його правонаступником - ТОВ «ФК «Форінт».

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки питання розглянуто судом першої інстанції за відсутності учасника справи -

ОСОБА_5 та його представника, не повідомлених належним чином про дату, час і місце засідання суду, а таке повідомлення є обов'язковим, ухвала Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 грудня

2017 року підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення.

Вирішуючи по суті та задовольняючи заяву про заміну сторони, суд апеляційної інстанції виходив з того, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача згідно виконавчого листа від 17 лютого 2016 року, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області, відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки процесуальне правонаступництво можливе поза межами виконавчого провадження у разі, якщо заміна кредитора у зобов'язанні відбувається у зв'язку зі смертю кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги, то апеляційний суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися не лише на стадії виконавчого провадження (під час виконання рішення суду за виконавчим листом).

Настання певних обставин, що мають юридичне значення, зокрема, вибуття ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із зобов'язання після постановлення щодо нього судового рішення є підставою для заміни останнього на правонаступника - ТОВ «ФК «Форінт» до відкриття виконавчого провадження у справі.

У касаційній скарзі, поданої у лютому 2018 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати постановлені у справі рішення та відмовити у задоволенні заяви про здійснення правонаступництва та заміну стягувача.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів щодо наявності підстав для постановлення ухвали про заміну стягувача та здійснення процесуального правонаступництва не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Діюче законодавство, зокрема Закон України «Про виконавче провадження», не передбачає можливості відступлення виконання судового рішення третій особі.

Стягувач - юридична особа за виконавчим документом може бути змінений лише в разі його реорганізації, а не в разі відступлення права вимоги. У даній справі ні реорганізації, ні ліквідації стягувача не відбувалося.

Оскільки виконавчий лист від 17 лютого 2016 року про примусове виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» до органів Державної виконавчої служби не пред'являвся, будь-яких належних та допустимих доказів про порушення, невизнання або оспорювання прав ТОВ «ФК «Форінт» при реалізації своїх прав не надано.

12 квітня 2018 року на адресу Верховного суду надійшов відзив ТОВ «ФК «Форінт» на касаційну скаргу.

Відзив аргументовано тим, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та надуманими. На спростування доводів касаційної скарги зазначено, що право вимоги у ТОВ «ФК «Форінт» виникло на підставі договору факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги за основним та забезпечувальними зобов'язаннями.

Відзив містить посилання на те, що апеляційним судом правильно застосовано норми матеріального права і норми процесуального права не порушено, у зв'язку із чим у задоволенні касаційної скарги слід відмовити, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням апеляційного суду Луганської області від 23 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за генеральною угодою від 25 травня 2007 року та укладеними на її виконання кредитними договорами в розмірі 13 666 142,45 грн.

17 лютого 2016 року на виконання вказаного рішення апеляційного суду, Білокуракинським районним судом Луганської області видано виконавчий лист про примусове виконання вказаного рішення суду.

08 грудня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір факторингу, згідно якого останній набув права кредитора відносно ОСОБА_5

08 грудня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір факторингу, згідно якого останній набув права кредитора відносно ОСОБА_5

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 зазначеної суми заборгованості попередніми кредиторами (стягувачами) - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» до органів Державної виконавчої служби для примусового виконання не пред'являвся.

У добровільному порядку погашення заборгованості боржник не здійснює.

Обґрунтовуючи заяву про здійснення процесуального правонаступництва та заміну сторони ТОВ «ФК «Форінт» посилалось на те, що відповідно до умов договору відступлення права вимоги процесуальні права перейшли до нього, а виконання рішення суду можливе лише на користь правонаступника стягувача.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статі 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статі 378 ЦПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися не лише на стадії виконавчого провадження (під час виконання рішення суду за виконавчим листом), а і до відкриття виконавчого провадження у справі за умов настання певних обставин, що мають юридичне значення, зокрема вибуття стягувача із зобов'язання після постановлення щодо нього судового рішення.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що вибуття

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із зобов'язання після постановлення щодо нього судового рішення є підставою для заміни останнього на правонаступника - ТОВ «ФК «Форінт» до відкриття виконавчого провадження у справі.

Апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов'язковості виконання рішення суду. Але реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України (а до 15 грудня 2017 року - у порядку, визначеному статтею 378 ЦПК України (в редакції - на час розгляду питання судом першої інстанції)), шляхом заміни сторони у виконавчому листі, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у виконавчому листі, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

У силу вимог статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вдається до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вдається до вирішення питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення та залишає без змін постанову апеляційного суду, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Луганської області від 12 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська