Справа № 489/1548/18
Номер провадження 2/489/1341/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Тихонової Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, яким просив визнати право власності на самочинно забудований гараж.

Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить частка житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами та на підставі Рішення виконкому ММР передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Проте, позивачем у 1997 році був збудований гараж за вищевказаною адресою, який на теперішній час не зданий в експлуатацію та є об'єктом самочинного будівництва.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від учасників справу про проведення судового засідання з повідомленнями (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без участі сторін.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про права власності на житловий будинок від 30.10.1996 року виданого Виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів ОСОБА_1 належить на праві власності 33/100 частки житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданого від 30.01.1997 року ОСОБА_1 на підставі Рішення Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів від 26.12.1996 року за № 667, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, для обслуговування індивідуального житлового будинку, за вищевказаною адресою, що розташована на території Миколаївської міської ради.

За час проживання за вказаною адресою позивачем було побудований гараж, без отримання відповідного дозволу.

Відповідно до Довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.11.2016 р. та Технічного паспорта виготовлений станом на 24.11.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться об'єкт самочинного будівництва - гараж літ. Х, площею забудови - 36,80 кв.м., 1997 року побудови, що знаходиться у користуванні ОСОБА_1

06.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про надання згоди щодо прийняття в експлуатацію гаражу, за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради за № 559/22.01.01-20 від 15.03.2018 року, позивачу було відмовлено у прийнятті до експлуатації завершеного об'єкта будівництва та роз'яснено право на звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що власником будинку по суміжній межі земельної ділянки є ОСОБА_2, який не має претензій щодо розташування об'єкта самочинної забудови - гаражу.

Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно змісту п. п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством,відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам, закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво ( нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Згідно ст. 10 Закону України «Про архітектурні діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельних контроль та нагляд, який у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до п. п. 9, 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 5 Цивільного процесуального кодексу України. У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Згідно п.12 цієї ж постанови, у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки;чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації;чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Суд вважає, що позивач не може в будь-який інший спосіб узаконити самочинне будівництво, оскільки згідно чинного законодавства такі повноваження діяли у органів державного архітектурно-будівельного контролю лише до 31.12.2015 р. відповідно до п.9 прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», через, що в іншому порядку окрім судового позивач не має можливості захистити свої права.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудований об'єкт: гараж літ. Х, загальною площею 36,80 кв. м., 1997 року забудови, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 02.05.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова