Справа № 348/968/17
Провадження № 22-ц/779/576/2018
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Фединяка В.Д.,

секретаря: Мельник О.В.,

з участю: апелянта - ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа: Акціонерна страхова компанія «Омега» про стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Надвірнянського районного суду, ухвалене головуючим суддею Міськевич О.Я. 23 лютого 2018 року, повний текст якого складено 05 березня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до ОСОБА_3, третя особа: Акціонерна страхова компанія «Омега» про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що 25.09.2015 року відповідач внаслідок порушення правил дорожнього руху допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивачі вказали, що постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 28.04.2016 було закрите кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016 встановлено вину ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Позивачі зазначили, що в результаті зіткнення автомобілів вони отримала тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень відповідно до висновків судово-медичного експерта. Позивачі вважають, що вказаними протиправними діяння відповідача їм завдано моральну шкоду, яка виразилася у спричиненні тілесних ушкоджень, нервових стресів та моральних страждань. Враховуючи наведене, просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 10000 грн та на користь ОСОБА_5 8000 грн завданої моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 23 лютого 2018 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1000 грн завданої моральної шкоди та 1140 грн сплачених судових витрат; на користь ОСОБА_6 - 1500 грн завданої моральної шкоди та 640 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно посилався на положення ч. 4 та ч. 6 ст. 82 ЦПК України щодо звільнення від доказування наявності тілесних ушкоджень, обставин ДТП та вини, оскільки суд не розглядав кримінальне та адміністративне провадження. Крім того, відповідні постанови не являються належними та допустимими доказами спричинення позивачам тілесних ушкоджень. Також апелянт зазначає, що позивачі обґрунтовують моральну шкоду отриманими тілесними ушкодженнями та моральними стражданнями, а тілесні ушкодження підтверджують постановами, а не медичними документами. До того ж, вказує апелянт, позивачі невірно зазначили в чому полягає моральна шкода, якими діями її заподіяно, відсутні міркування щодо визначення її розміру та посилаються на докази, які підтверджують факт ДТП, а не його наслідки. Враховуючи вказане, на думку апелянта, суд зобов'язаний був залишити без розгляду позовну заяву та повернути її позивачеві. При цьому, зазначає апелянт, суд першої інстанції допустив описку в резолютивній частині рішення, вказавши позов про стягнення матеріальної шкоди, в той час як поданий позов про стягнення моральної шкоди. З огляду на зазначене, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, однак подала до апеляційного суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності позивачів.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на таке.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції враховував характер і обсяг пережитих позивачами душевних страждань, тривалість цих страждань, стрес, зміну нормального перебігу їх життя та психологічні переживання, які зазначили позивачі, а також завдання їм фізичного болю внаслідок ДТП та спричинені легкі тілесні ушкодження.

Виходячи із змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.09.2015 року біля 09 год. 40 хв. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем НОМЕР_1, на ділянці автодороги «Івано-Франківськ-Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України. Позивач ОСОБА_6 була пассажиром автомобілем НОМЕР_2 (а.с.9).

Постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. кримінальне провадження, внесене до реєстру досудових розслідувань за № 0000524 було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, так як водій ОСОБА_5 та пасажир автомобіля ОСОБА_6 «VOLKSWAGEN САDDY» отримали легкі тілесні ушкодження, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 286 КК України (а.с. 6-8).

Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. встановлено вину ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова вступила в законну силу (а.с. 9).

Таким чином, вина ОСОБА_3 встановлена вказаними вище постановами, крім того, відповідач сам визнав свою вину у судовому засіданні суду першої інстанції, про що свідчить відповідний запис судового засідання.

Згідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з постанови слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження за № 0000524 від 28.04.2016р., відповідно до висновку судового експерта № 287/230-Д внаслідок ДТП у ОСОБА_6 виявленні такі тілесні ушкодження: синець ділянки правого плечового суглобу, синець правої молочної залози, синець передньої поверхні грудної клітки, синець ділянки живота, синець правого стегна, синець ділянки лівого суглобу, та гомілки, синець лівої кисті, синець ділянки правого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.7 - зворот).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 288/226-Д у ОСОБА_5 виявленні такі тілесні ушкодження: синець спинки носа, синець передньої черевної стінки, синець правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.7 - зворот).

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 частково визнав наявність у позивачів в результаті ДТП тілесних ушкоджень, зазначивши, що вони «якісь синці мали».

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає доведеним факт заподіяння позивачам тілесних ушкоджень внаслідок ДТП та спричинення їм моральної шкоди.

Окрім цього, під час розгляду справи по суті та визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, судом першої інстанції взято до уваги, що відповідач є інвалідом другої групи та періодично проходить лікування (а.с.68-76).

Посилання апелянта на те, що у резолютивній частині короткого тексту рішення вказано позов про стягнення матеріальної шкоди, в той час як поданий позов про стягнення моральної шкоди, не є підставою для скасування судового рішення, адже зазначені розбіжності у визначеному процесуальним Законом порядку усуваються шляхом виправлення описки відповідно до статті 269 ЦПК України.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди у розмірі, зазначеному в рішенні. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду від 23 лютого 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 04 травня 2018 року.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

В.Д. Фединяк