Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 лютого 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Горбані О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в липні 2017 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 04.11.2006 р., від якого мають малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутністю взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання та примирення подружжя є неможливими. Просила також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 31.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини, яка проживає разом з позивачем та утримання якої відповідач не здійснює. Разом з тим, матеріальний стан позивача не дозволяє у повному обсязі забезпечити дитину усім необхідним для її належного та гармонійного розвитку. Відповідач на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має, має задовільний стан здоров"я, працездатний, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини.

На підставі протоколу повторно автоматичного розподілу вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Ларіонової Н.М.

До початку судового засідання представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача по справі проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки.

Судом встановлено, що з 04.11.2006 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №543 від 04.11.2006 року.

Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2424 від 11.09.2007 року.

Шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів, протилежні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного.

На момент розгляду справи дитина проживає разом з матір"ю без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка №62 від 23.01.2018 року, видана Комітетом мікрорайону №5 Краматорської міської ради Донецької області.

Спору про розподіл майна між сторонами та місце проживання дитини на момент розгляду справи не має.

Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені, клопотання про надання строку на примирення позивачем не заявлялось, відповідач, будучи повідомлени про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, що свідчить про байдужість до збереження сім''ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі.

Згідно ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 04.11.2006 р. №543, складеному Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивача та дочки, документів про те, що відповідач має постійний дохід (заробітну плату), суду не надано.

Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2018 року -1 860гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Так, в даному випадку, 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить з 01.01.2018 року 930,0 грн.

Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов'язки до дитини, в т.ч. і обов'язку її утримання.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров'я, має об'єктивну можливість офіційно працювати, а також враховує, що рівний обов'язок по утриманню дитини має також і позивач у справі.

Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду.

З огляду на те, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв'язку з чим приходить суд до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 31.07.2017 року, і до повноліття дитини.

Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640,0 грн. (за ставками розміру судового збору, що діяв на час звернення позивача до суду).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 24, 84, ч. 3 ст. 105, 112, 115, 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 280-282, 354, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином України (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (в/ч), ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянкою України (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (в/ч), ІПН НОМЕР_2), зареєстрований 04.11.2006 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №543, які мають одну малолітню дитину.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 640,0 грн.

Після набрання рішенням законної сили направити його копію до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 04.11.2006 р. № 543, складеному Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова