Справа № 308/3523/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.

при секретарі Матіко Я.О.

з участю позивачки ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 15 грудня 2012 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороді, про що зроблено відповідний запис за № 480. У подружжя народилося двоє дітей ? донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з матірю і знаходяться на спільному утриманні. Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалось, вони з відповідачем перестали розуміти та поважати один одного. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. В результаті таких взаємовідносин, ведення між подружжям спільного господарство остаточно припинено, вони тривалий час не живуть як подружжя.

Позивач вказує, що вони з відповідачем вважають, що збереження сімї є неможливим, а розірвання шлюбу єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти адекватне сприяння дітьми сімейних цінностей. За спільною згодою діти будуть проживати з разом матірю.

За таких обставин, позивач просить шлюб укладений 15.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 096812 від 15.12.2012 року - 15 грудня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №480. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_2.

У подружжя народився двоє дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ФМ № 235909 від 18.09.2012 року серії І-ФМ № 321491 від 13.05.2015 року, відповідно.

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що шлюб між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, близько двох років проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Спорів щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання малолітніх дітей сторонами не заявлялося.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112 СК України, 2, 13, 82, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Шлюб, укладений 15 грудня 2012 року між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_8 та ОСОБА_2, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 480 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 10 травня 2018 року.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9