Справа № 145/1538/17
Провадження № 22-ц/772/961/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 рокуСправа № 145/1538/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.

при секретарі: Агєєвій Г.В.

за участю представни ка ОСОБА_3 ОСОБА_4

учасники справи:

позивач: ОСОБА_5

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тиврівського районного суду від 20.02.2018 року, постановлену о 9 год. 20 хв. в приміщенні Тиврівського районного суду, суддею Кіосак Н.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виселення,-

В с т а н о в и в :

28.09.2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення.

Заочним рішенням Тиврівського районного суду від 15.12.2018 року позов задоволено. Виселено ОСОБА_3 з будинку №8 по вул. Піонерській в с. Яришівка Тиврівського району. Вирішено питання про судові витрати. Розяснено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Зазначено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Також розяснено порядок його апеляційного оскарження згідно ст.ст. 223, 294, 296 ЦПК України.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 20.02.2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Тиврівського районного суду від 15.12.2017 року відмовлено.

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Тиврівського районного суду від 15.12.2017 року залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати вказану ухвалу, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Вважає, що ухвалюючи заочне рішення у даній справі від 15.12.2017 року, суду необхідно було керуватись положеннями ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року та розяснити порядок його перегляду відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 284 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року. Також зазначає, що копію заочного рішення нею було отримано 28.12.2017 року, а заяву про його перегляд подано засобами поштового зв'язку 17.01.2018 року, тобто в межах передбачених чинним процесуальним законодавством строків для її подання.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Встановлено, що 18.01.2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 15.12.2017 року, в якій просила поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, дане заочне рішення скасувати, а справу призначити до розгляду в загальному порядку. Зазначала, що копію вказаного рішення вона отримала 28.12.2017 року, відтак, відповідно до ч.3 ст. 284 ЦПК України ( у редакції чинній 15.12.2017 року) вона має право звернутись із заявою про перегляд рішення до 17.01.2018 року. Вважає, що при винесенні рішення судом грубо порушено норми процесуального законодавства, оскільки з 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року, відповідно до якого мало б здійснюватись провадження у справі, проте із тексту заочного рішення видно, що суд керувався нормами ЦПК України, який станом на 15.12.2017 року втратив чинність.

Відмовляючи в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 15.12.2017 року та залишаючи дану заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем пропущено строк подання заяви встановлений ч. 2 статті 228 ЦПК України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), відповідно до якої заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачка подала 18.01.2018 року, тобто з пропуском строку на подання даної заяви. Поважних причин для поновлення

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення судом першої інстанції було проголошено о 09 год 03 хв. 15.12.2018 року

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» датою ухвалення рішення у справі є день його проголошення.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно із пунктом 9 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. З ст. З ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи викладене, суду першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення від 15.12. 2017 року, необхідно було керуватись положеннями ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 284 ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року), заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Копію заочного рішення відповідачка отримала 28.12.2017 року, а заяву про його перегляд подала 18.01.2018, тобто в межах передбачених чинним процесуальним законодавством строків для її подання.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду у звязку з пропуском строку для її подачи, є помилковим.

Відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що порушення норм процесуального права привело до постановлення судом помилкової ухвали, остання підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 382 ЦПК України,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Тиврівського районного суду від 20.02.2018 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Оніщук В.В.

ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.