Справа № 189/451/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.05.2018 року Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Лукінова К.С.

при секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист майнових прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими спорудами: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 убиральня, №1 - огорожа, № 2 басейн, що знаходиться за адресою: вул. Матросова № 23, с. Березове Покровського р-ну, Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 10.01.2007 року позивач фактично безперервно володіє та відкрито користується нерухомим майном: житловим будинком за адресою вул. Матросова № 23, с. Березове, Покровського району Дніпропетровської області. Позивач доглядає за будинком, утримує його, постійно проводе в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачує всі комунальні платежі. Зазначене також може підтвердити сам відповідач. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно немає. Власником зазначеного майна являвся рідний батько позивача та відповідача ОСОБА_3, що помер 07.10.2015 року. На випадок смерті ОСОБА_3 не залишив заповіт. Таким чином, позивач та відповідач є його спадкоємцями за Законом першої черги. Інших спадкоємців у померлого не має. Непрацездатних та неповнолітніх спадкоємців не має. Спадкове майно складається з житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою вул. Матросова № 23, с. Березове Покровського району, Дніпропетровської області та земельної ділянки (паю). Позивач не приймав спадщину у встановлений законом термін, оскільки не заперечував той факт, щоб відповідач ОСОБА_2 успадкував земельний пай. Зазначеним житловим будинком позивач користувався та відкрито володів за згодою попереднього власника та відповідача. Між тим, зазначене майно формально належить відповідачу на підставі спадкових прав після смерті ОСОБА_3 На сьогоднішній день позивач продовжує володіти зазначений будинком, але не має можливостей юридично оформити майнові права по причині постійних, незрозумілих відмовок відповідача. Врешті решт відповідач заявив, що оформлення майна це особистий клопіт позивача. За таких умов, єдиним засобом захисту майнових прав позивача ОСОБА_1 - є звернення до суду із цією позовною заявою.

Розгляд справи здійснювався на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав.

Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно копії технічного паспорту на житловий будинок №23, вул. О. Матросова, с. Березове, Покровський р-н, Дніпропетровська обл. ОСОБА_1 користується та володіє вказаним житловим будинком. (а.с.8-10).

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Як вбачається з Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

З позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 10.01.2007 року по теперішній час відкрито володіє та користується житловим будинком, даний факт відповідачем ОСОБА_2 визнаний та не заперечується, а отже ОСОБА_1 тривало, добросовісно, відкрито та безперервно користується будинком з господарськими спорудами.

Враховуючи викладене, а також те, що володіння є відкритим, очевидним для всіх, позивач добросовісно заволодів вказаним майном, продовжує відкрито та безперервно користуватися вказаним будинком з господарськими спорудами, то суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 42, 81, 259, 263-265, 268, 280, 289 ЦПК України, ст. ст. 3, 328, 344, 392 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист майнових прав - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, іпн. НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими спорудами: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 убиральня, №1 - огорожа, № 2 басейн, що знаходиться за адресою: вул. Матросова № 23, с. Березове Покровського р-ну, Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: К.С. Лукінова