ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про вжиття заходів забезпечення позову

07 травня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області про скасування дозволу, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на частину будинку, стягнення моральної шкоди.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у зазначеній справі, в якій просить суд вжити заходів по забезпеченню позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій, повязаних із відчуженням майна житлового будинку № 8 по вул. Шевченка в с.Мала Снітинка Фастівського району Київської області та земельної ділянки площею 0,125 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: с. Мала Снітинка, вул. Шевченка, 8, кадастровий номер :01:004:0208.

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник в заяві про забезпечення позову зазначив, що він та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки в рівних частинах по 1/2 частині за кожним, які в натурі поділені не були. Відповідач ОСОБА_2 внаслідок недобросовісних дій будівництво нового житлового будинку по вул.Шевченка, 8 в с.Мала Снітинка та переобладнання 1/2 частини старого житлового будинку по вул.Шевченка, 8-а в літню кухню. Отримавши свідоцтво про право власності на окреме домоволодіння №8 по вул.Шевченка (на новий будинок) до якого входить і 1/2 частина старого будинку №8-а, переобладнана в літню кухню, всі господарські будівлі, що були частиною домоволодіння №8-а, ОСОБА_2 подарував будинок №8 по вул.Шевченка та земельну ділянку площею 0,1250 га (що є 1/2 частиною від отриманої нами в дар від матері ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,2500 га) своєму сину ОСОБА_3

Заявник стверджує, що такі правочини є недійсними, а правовстановлюючі документи, отримані за наслідком їх вчинення, підлягають скасуванню, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав позивачем.

Разом з тим, заявник зазначає, що на даний час ОСОБА_3 має намір відчужити самочинно збудований його батьком ОСОБА_2 вказаний житловий будинок, що підтверджується обявами про продаж будинку, тому існують підстави вважати, що дострокове відчуження відповідачем об'єкту спору може спричинити утруднення та й взагалі унеможливить виконання рішення суду, що не сприятиме захисту майнових прав позивача в майбутньому.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п.1 та п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були співвласниками житлового будинку №8-а по вул.Шевченка в с.Мала Снітинка та земельної ділянки №8-а по вул.Шевченка, 8 в с.Мала Снітинка в рівних частках - по 1/2 частині кожному.

В подальшому, відповідач ОСОБА_2 отримав державний акт на 0,1250 га земельної ділянки за адресою вул.Шевченка, 8 в с.Мала Снітинка, отримав свідоцтво про право власності на окреме домоволодіння №8 по вул.Шевченка (на новий будинок) до якого входить і 1/2 частина старого будинку №8-а, переобладнана в літню кухню.

19 вересня 2015 року ОСОБА_2 подарував будинок №8 по вул.Шевченка та земельну ділянку площею 0,1250 га ОСОБА_3

Предметом позову визначено, зокрема, визнання недійним свідоцтво про право власності на житловий будинок № 8 по вул.Шевченка в с.Мала Снітинка та визнання недійсним та скасування договорів дарування вказаного житлового будинку та земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 1:01:004:0208.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір щодо правомірності набуття відповідачами права власності на спірний будинок та земельну ділянку, однак враховуючи розміщення на сайті www.olx.ua оголошення з приводу продажу спірного нерухомого майна, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення у вказаній справі. При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову є таким, що безпосередньо пов'язаний і узгоджується із позовними вимогами, є співмірним і таким, що забезпечує реальний захист прав позивача у випадку прийняття рішення на його користь.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище розяснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що тимчасове обмеження права розпоряджатися житловим будинком та земельною ділянкою № 8 по вул. Шевченка в с.Мала Снітинка Фастівського району Київської області без обмеження права володіння та користування ними, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідача.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідноч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд звертає увагу відповідача, що забезпечення позову шляхом накладення арешту не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги предмет розгляду даної справи, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити, оскільки вбачає імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви.

Відповідно до ч.1ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З викладених підстав, вирішуючи питання щодо зустрічного забезпечення, суд вважає за необхідне не вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обраний захід забезпечення позову, як вище було зазначено, не впливає на матеріальний стан відповідача як власника спірного майна, не призведе до понесення додаткових витрат, тобто, застосований вид забезпечення позову не може завдати відповідачу будь-яких збитків.

Керуючись ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок № 8 по вул. Шевченка в с.Мала Снітинка Фастівського району Київської області та земельну ділянку площею 0,125 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: с. Мала Снітинка, вул. Шевченка, 8, кадастровий номер :01:004:0208 до набрання рішення законної сили.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити до уповноваженому органу/установі - для виконання.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Є.Ю.Чернишова