Справа №333/2278/18
Провадження №2-о/333/201/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

за участю прокурора Шустової А.Л.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку, ОСОБА_5,

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, цивільну справу №333/2278/18 за заявою головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної радиОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, заінтересована особа: ОСОБА_8 -

ВСТАНОВИВ:

Заступник головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заяви зазначено наступне.

ОСОБА_5, 01.03.1969 р.н, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровська, 28/56, знаходиться на стаціонарному лікуванні з 07.05.2018. Госпіталізується вперше. Раніше в поле зору психіатрів не потрапляла. Відомо, що з 22 років занурена в релігійні переживання, була членом церкви баптистів-євангелістів, від якої відлучена 17 років назад. Останні декілька років не працює, засобів для існування не має. Нещодавно стала на облік в центр занятості, отримує допомогу. Ознаки психічного розладу проявляються на протязі останніх 3-х років. Вважає, що за нею слідкує СБУ Василівського району, співробітники якої під керівництвом президента ОСОБА_9 отруюють її квартиру, одяг, взуття, меблі, повітря за те, що вона не відрікається від Бога. Викидає продукти, вважаючи їх отруєними. Впевнена що, співробітники СБУ «розділили» її з рідними, дочкою та матір'ю, використовують їх у своїх цілях, підключають до переслідування і отруювання сусідів, друзів, продавців магазинів та інших сторонніх. З цього приводу неодноразово зверталася в різні державні інстанції. Конфліктує з донькою, проявляє агресію, погрожує розправою. Напередодні госпіталізації подзвонила на підстанцію Василівської швидкої медичної допомоги, під час розмови з диспетчером погрожувала, що скине свою доньку з 4-го поверху і «знесе голову» ОСОБА_9. Доставлена лінійною бригадою швидкої медичної допомоги (лікар Мазно), в супроводі доньки. Згоду на госпіталізацію не дала. Госпіталізована за заявою доньки, в примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих. 07.05.2018 р. оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у формі хронічного маячного розладу. За психічним станом становить небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримала з підстав, викладених в ній, і просила суд задовольнити заяву.

Предстаник ОСОБА_5 захисник ОСОБА_6 просила розглянути дану заяву на розсуд суду.

ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала відносно задоволення даної заяви.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_10 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 07.05.2018 року, ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_2, страждає на тяжкий психічний розлад у формі хронічного маячного розладу. За психічним станом становить небезпеку для себе та оточуючих. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару.

Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_5 страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останньої погіршився, внаслідок чого вона становить небезпеку для себе та оточуючих, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.341-342, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву заступника головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, заінтересована особа: ОСОБА_8 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_5, 01.03.1969р.н., яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровська, 28/56, до психіатричного закладу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10-а.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 08.05.2018 р.

Головуючий суддя: І.Й. Наумова

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2