Справа № 462/5354/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/6477/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 27 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

04 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності, який мотивований тим, що він та відповідач є співвласниками гаражного боксу № АДРЕСА_1. 1/2 частина спірного гаража належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на гараж серії НОМЕР_1, виданого 08.04.2014 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради. Позивачу 1/2 частина спірного гаража належить в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 березня 2016 року по справі № 462/1054/15-ц. У зв'язку з тим, що між ним та ОСОБА_4 постійно виникають суперечки щодо користування гаражем, відповідач відмовляється спільно утримувати належне їм майно, просить суд припинити право власності ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на спірний гаражний бокс.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 27 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що спірне майно не являється житлом, відповідач не володіє транспортними засобами, в зв"язку з чим, припинення права власності відповідача на частку в спірному гаражі не завдасть останньому істотної шкоди. В апеляційній скарзі скаржник просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з"явилися, хоча про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками гаражного боксу № АДРЕСА_1. Зокрема, як вбачається зі свідоцтва про право власності на гараж серії НОМЕР_1, виданого 08.04.2014 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, 1/2 частина спірного гаража належить ОСОБА_4 /а.с.6/. Позивач ОСОБА_3 1/2 частину спірного гаража отримав в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 березня 2016 року по справі № 462/1054/15-ц /а.с.7-12/.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд виходив з того, що підстави для припинення права власності на 1/2 частину гаражного боксу АДРЕСА_1 в гаражному кооперативі «Залізничник - 1», що знаходиться в АДРЕСА_1, відсутні.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Вказана позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 16.01.12 року по справі №6-81цс11.

Положення ст. 321 ЦК України визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. ч. 2 вказаної статті передбачає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи наведене, суд першої дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про припинення права власності ОСОБА_4 та визнання за ним права власності на гаражний бокс АДРЕСА_1 в гаражному кооперативі «Залізничник-1», що знаходиться у АДРЕСА_1, оскільки обставин, визначених ст.365 ЦК України, наявність яких передбачає можливість припинення права особи на частку в спільному майні, судом не встановлено, таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, право власності на 1/2 частину спірного гаражу ОСОБА_4 належить на визначених законом підставах, а тому таке право є непорушним та позбавлення такого не допускається.

Колегія суддів вважає, що, розглядаючи спір, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 27 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 травня 2018 року

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк