25.04.2018 Справа № 756/3193/15-ц
Справа ун. № 756/3193/15-ц
пр.№2/756/31/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про невиконання умов кредитного договору та недійсність комісійних,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом, з урахуванням зміни предмету позову, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №К3М0АW22780180 від 27.09.2007р. у розмірі 4665 (чотири тисячі шістсот шістдесят п'ять ) доларів США 24 цент, що за курсом НБУ на 19.01.2015р. (15,80 грн. за 1 долар США) становить 73 710 (сімдесят три тисячі сімсот десять) грн. 79 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 27.09.2007р. ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі банк) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) уклали кредитний договір №К3М0АW22780180, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 11 219,54 доларів США на наступні цілі: 2378,49доларів США на купівлю автомобіля, 8494,52 доларів США на оплату рахових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 26.09.2012р., а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленому договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 27.09.2007р. уклали договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ, модель: ТF699Р, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий сєдан, № кузова/ шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_1 Так, згідно з договором погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами, які складаються з оплати заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат за договором. Проте, внаслідок невиконання позичальником своїх кредитних зобовязань станом на 19.01.2015р. утворилася заборгованість у розмірі 4665,24 доларів США, яка складається з наступного: 3045,42 доларів США заборгованість за кредитом, 437,06 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 274,10 доларів США заборгованість за комісією за користування кредитом, 671,44 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 15,82доларів США штраф (фіксована частина), 221,40 доларів США штраф (процентна складова). У звязку з порушенням позичальником кредитних зобовязань банк направив поручителю письмову вимогу про виконання забезпеченого зобовязання, але ця вимога залишилася без задоволення. Таким чином, позичальник є боржником за вищевказаним кредитним зобовязанням перед банком.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти наданого позову заперечив та подав до суду зустрічний позов, яким просить визнати невиконання з боку банку п.7.1 кредитного договору №К3М0АW22780180 від 27.09.2007 року, укладений між сторонами, визнати недійсним п.7.1 кредитного договору в частині умов визначеної щомісячної винагороди у розмірі 0,31% від суми виданого кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 254,84 доларів США та визнати недійсним договір застави від 27.09.2007року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ « Приват Банк». Посилаючись на те, що 27.09.2007р. ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі банк) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) уклали кредитний договір №К3М0АW22780180 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 11 219,54 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.7.1 кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит на строк з 27.09.2007р. по 26.09.2012р. включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 11219,54 доларів США на наступні цілі: 8494,52 доларів США на купівлю автомобіля( споживчі цілі), 2378,46 доларів США на оплату разових страхових платежів комісії та внесення в державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,76% на місяць 9,12 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Заборгованість за кредитним договором у позичальника відсутня, оскільки виконав у повному обсязі, а саме сплатив за кредитною угодою всі кошти. Однак відповідач включив несправедливі умови до кредитного договору не надав позичальнику, як споживачу фінансових послуг в галузі кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору в кредитному договорі та додаткових до нього не містить детального розпису загальної вартості кредиту, відсутня вказівка про річну відсоткову ставку, а також графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань за кожним платіжним період, що при укладенні оскаржуваного договору відповідач допустив чисельні порушення норм законодавства та прав позичальника, як споживача кредитної послуги, а саме не виконав переддоговірну роботу з позичальником, не надав позичальнику інформацію, що передбачено п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», чим навмисно ввів в оману позивача, порушив вимоги ч.1 ст. 203 ст.215ЦК України. Окрім того договір застави не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки він повинен бути нотаріально посвідчений та не встановлено термі дії даного договору.

Представник позивача в судовому засіданні проти зустрічного позову заперечив, посилаючись на просила відмовити в задоволенні, у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю заявлених позовних вимог. Окрім того позивач своїм підписом в кредитному договорі засвідчив те, що йому відомо всі умови кредитного договору і він погоджується з ними.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

27.09.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі банк або позивач) та ОСОБА_2 (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір №К3М0АW22780180(а.с.13-15).

За умовами п.7.1. цього договору кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит на строк з 27.09.2007р. по 26.09.2012р. включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 11219,54 доларів США на наступні цілі: 8494,52 доларів США на купівлю автомобіля( споживчі цілі), 6,78 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави,84,95 доларів США за договором особистого страхування, 2378,46 доларів США на оплату разових страхових платежів комісії та внесення в державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,76% , щомісячну винагороду у розмірі 0,31% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля.

Відповідно до п.7.4 кредитного договору при порушенні позичальником зобовязань за цим договором, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 27.09.2007р. уклали договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ, модель: ТF699Р, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий сєдан, № кузова/ шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_1.( а.с.18-20).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, айнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором станом на 19.01.2015р. утворилася заборгованість у розмірі 4665,24 доларів США, яка складається з наступного: 3045,42 доларів США заборгованість за кредитом, 437,06 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 274,10 доларів США заборгованість за комісією за користування кредитом, 671,44 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 15,82доларів США штраф (фіксована частина), 221,40 доларів США штраф (процентна складова).

25.12.2014р. банк направив відповідачу повідомлення про необхідність погашення заборгованості на загальну суму 2721,04 доларів США, з яких: 1392,25 доларів США заборгованість за кредитом, 370,50 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 246,69 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 566,93 доларів США пеня.

Окрім того судом дві були призначена судово- економічна експертиза, яка не була проведена з причин відсутності оплати послуг експерта та надання оригіналів документів.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Порушенням зобов'язання, згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором у строки, погоджені сторонами в графіку погашення кредиту, призвело до виникнення заборгованості за кредитом.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були підтверджені ті обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 4665 (чотири тисячі шістсот шістдесят п'ять ) доларів США 24 цент, що за курсом НБУ на 19.01.2015р. (15,80 грн. за 1 долар США) становить 73 710 (сімдесят три тисячі сімсот десять) грн. 79 коп.

Разом з тим, обставини, на які посилався відповідач ОСОБА_1 в обґрунтування свого зустрічного позову, а також обставини, якими обґрунтовано зустрічний позов під час розгляду справи не були доведені достатніми та допустимими доказами, що є підставою для відмови у зустрічному позові, оскільки позивач своїм підписом в кредитному договорі засвідчив те, що йому відомо всі умови кредитного договору і він погоджується з ними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 553-554, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та керуючись ст.ст. 258,259,263,265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» суму заборгованості за кредитним договором №К3М0АW22780180 від 27.09.2007р. у розмірі 4665 (чотири тисячі шістсот шістдесят п'ять ) доларів США 24 цент, що за курсом НБУ на 19.01.2015р. (15,80 грн. за 1 долар США) становить 73 710 (сімдесят три тисячі сімсот десять) грн. 79 коп. та судовий збір в розмірі 737,11 гривень.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про невиконання умов кредитного договору та недійсність комісійних - відмовлено.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко