Справа №359/2877/18
Провадження №2/359/1649/2018
УХВАЛА

19 квітня 2018 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борець Є.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позо-вом ОСОБА_1 до державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», Київської філії державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» та товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Т» про зобовязання повернути автомобіль,

встановив:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просить зобовязати ДП МВС України «Інформ-ресурси», Київську філію ДП МВС України «Інформ-ресурси» та ТОВ «Експрес-Т» повернути йому автомобіль марки «Chevrolet Epica», номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі ЄДР).

Згідно ч.5 ст.28 цього ж Кодексу позови про захист прав споживачів можуть предяв-лятись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З витягів з ЄДР вбачається, що ДП МВС України «Інформ-ресурси» розташовується по вул. Військовий проїзд, 8 в м. Києві, а ТОВ «Експрес-Т» в квартирі АДРЕСА_1. Натомість, Закон України «Про захист прав споживачів» взагалі не по-ширюється на правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 та відповідачами. Ця обставина свідчить про те, що ч.5 ст.28 ЦПК України не регулює питання підсудності цивільної справи за предявленим позовом.

З огляду на це суд вважає, що цивільна справа підсудна Печерському районному суду м. Києва та Оболонському районному суду м. Києва.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду;

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на розгляд його справи судом, встановленим законом.

Як розяснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд кон-кретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Встановлено, що позов, предявлений ОСОБА_1, не підсудний Бориспіль-ському міськрайонному суду. Відкриття провадження у цивільній справі, розгляд спору та ухвалення судового рішення буде перевищенням Бориспільським міськрайонним судом повноважень, визначених ЦПК України, та прямим порушенням права відповідачів на справедливий суд, передбаченого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та осново-положних свобод.

З огляду на це суддя вважає, що цивільну справу належить передати на розгляд Печерському районному суду м. Києва, який розташовується ближче, ніж Оболонський районний суд м. Києва, до місця проживання позивача.

Керуючись п.1 ч.1 ст.258, ст.260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», Київської філії державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» та товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Т» про зобовязання повернути автомобіль передати на розгляд Печерському районному суду м. Києва.

Ухвала судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її постановлення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_2