Справа № 591/6054/17
Провадження № 2/591/538/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі :

головуючого судді Бурда Б.В.

за участю секретаря - Сітало Я.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в порядку загального позовного провадження справу 591/6054/17 за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП: НОМЕР_2) про зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2018 року з нього на користь відповідача стягнута пеня за прострочення сплати аліментів у період з вересня 2013 року по травень 2017 року розмірі 55120 грн. Зазначив, що 08 липня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесені зміни до ч. 1 ст. 196 СК України та визначено, що розмір пені не повинен перевищувати 100% заборгованості зі сплати аліментів. Вважає, що оскільки прийняти новий закон помякшує цивільну відповідальність, а тому він має зворотну дію. У звязку з чим, вважає, що розмір пені, що він має сплатити на користь відповідача, має становити 100% розміру заборгованості. Тому просить зменшити розмір стягненої з нього пені за судовим рішенням до 17137,07 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали

Відповідач та його представник позов заперечили та зазначили, що відповідач тривалий час не виплачував аліменти у звязку з чим за ним утворилася заборгованість. Розмір пені за прострочення сплати аліментів були визначено за судовим рішенням, яке набрало законної сили та яке позивач не оскаржував. Вважають, що позивач намагається здійснити перегляд судового рішення, що набрало законної сили. Просять відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові заяви по суті позову та докази подані сторонами, вважає позов необґрунтованим з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей доньок Ольгу та Анну. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2013 року з позивача на утримання доньок стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття, починаючи стягнення з 09 вересня 2013 року на користь відповідача.

За період з 09 вересня 2014 року по 07 травня 2015 року розмір заборгованості позивача зі сплати аліментів на утримання доньок становила 17 137,07 грн.

Вказані обставини підтверджуються копією Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30.05.2017 року у справі 591/7057/16 (а.с. 7-8).

Також встановлено, що наведеним судовим рішенням від 30 травня 2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 55 120 грн. Дане рішення суду набрало законної сили.

При постановленні рішення від 30.05.2017 року та обрахуванні розміру пені суд керувався положеннями ч. 1 т 2 ст. 196 СК України ( в редакції закону на час постановлення рішення), відповідно до якої при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення; розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Дійсно 17.05.2017 року був прийняти Закон № 2037-VIII, яким внесені зміни, в тому числі до ст. 196 СК України, та визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також відповідно до частин 1, 2 ст. 5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набуття ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Однак, суд не може взяти до уваги посилання позивача, як підставу зменшення розміру пені, наведені вище положення Конституції та ст. 5 ЦК України та необхідність застосування до правовідносин з приводу відповідальності позивача за прострочення сплати аліментів положень ч. 1 ст. 196 СК України в редакції Закону № 2037-VIII.

Так, вказаний Закон № 2037-VIII, в частині внесення змін до ст 196 СК України, не лише покращує становище платника аліментів, що допустив прострочення сплати аліментів, але й погіршує становище отримувача таких аліментів, оскільки містить граничний розмір пені.

Окрім того, визначення поняття пені міститься в ч. 3 ст. 549 ЦК України, якою зазначено, що пеня є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Загальні положення про пеню (неустойку) містяться у главі 49 ЦК України, яка регулює питання забезпечення виконання зобовязання. В той же час, питання відповідальності за порушення зобовязання визначені главою 51 ЦК України.

Як встановлено судом, розмір пені за прострочення сплати аліментів вже визначений судом в порядку встановленому Законом та рішення суду, яким стягнута спірна пеня, набрало законної сили. Як зазначив сам позивач, він не оскаржував вказане судове рішення.

Суд зазначає, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Суд вважає, що позивач звертаючись з даним позов до суду, фактично у спосіб не визначений законом, намагається перегляду судового рішення, що набрало законної сили на підставі норм матеріального права, які не були чинними на час постановлення судового рішення та не існували на час виникнення спірних правовідносин.

З огляду на наведене, суд вважає, що вимоги позивача не гуртуються на законі, а відтак у задоволенні позову належить відмовити за їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 200, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП: НОМЕР_1) у задоволенні позову до ОСОБА_2 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП: НОМЕР_2) про зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 04.05.2018 року.

Суддя