Номер провадження 2/754/736/18
Справа №754/6066/17
17 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.
за участю секретаря - Нагорнюк-Данилюк О.О.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.12.2016 року по вул. Піщана у с. Іванків, Бориспільського району, Київської обл. сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та Хюндай д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 У результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля була завдана матеріальна шкода в розмірі 125 233, 42 грн. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП. Також позивачем були понесені додаткові витрати на проведення оцінки у розмірі 2 000, 00 грн. ОСОБА_4 д/н НОМЕР_4 був застрахований у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АЕ/6475508, з лімітом відповідальності в 50 000, 00 грн. Враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає відшкодувати завдану шкоду, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 75 233, 42 грн., витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 2 000, 00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 8 000, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 772, 33 грн.
В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2016 року о 09 год. 10 хв. по вул. Піщана, 34 у с. Іванків, Бориспільського району, Київської обл. сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та Хюндай д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2
У результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля - позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 125 233, 42 грн. (з урахуванням значення коефіцієнта втрати товарної вартості), що підтверджується звітом № 750/12-16 від 05.01.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу та висновком щодо вартості матеріального збитку № 750/12-16.
Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, що підтверджується постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Разом з тим, враховуючи, що автомобіль НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АЕ/6475508, з лімітом відповідальності в 50 000, 00 грн. та франшизою в розмірі 00, 00 грн., позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду без урахування ліміту відповідальності Страховика за шкоду завдану майну ОСОБА_2, а саме 75 233, 42 грн. (125 233, 42 - 50 000, 00 = 75 233, 42).
Також позивачем були понесені додаткові витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 2 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 750/12-16 від 22.12.2016 року.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
При зіткненні двох автомобілів шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
З урахуванням звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, позов про стягнення матеріальної шкоди та витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 75 233, 42 грн. та витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 2 000, 00 грн.
Що стосується позовних вимог позивачки щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.
Як встановлено при розгляді справи, між позивачем ОСОБА_2 та ТОВ «Клевер Експерт» 12.04.2017 року був укладений Договір про надання юридичних послуг.
Однак інтереси позивача у судових засіданнях представляв адвокат ОСОБА_5 за договором про надання правової допомоги від 12.09.2017 року та представник ОСОБА_1 за довіреністю від 01.03.2017 року.
03.05.2017 року позивач у відповідності до Договору про надання юридичних послуг від 12.04.2017 року було сплачено 8 000 грн. 00 коп., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.757684797.1
Як встановлено діючим законодавством, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу.
Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.
При визначенні обґрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори:
1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання дорученням; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення;
2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі;
3) необхідність виїзду у відрядження;
4) важливість доручення для клієнта;
5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт;
6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт;
7) особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення;
8) характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом;
9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.
Жоден з цих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв'язку щодо обставин кожного конкретного випадку.
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.
Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги й її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат.
Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, договір про надання юридичної допомоги був укладений між позивачем та ТОВ «Клевер Експерт», однак доказів, які б підтверджували, яку саме роботу було виконано за договором, суду надано не було. Крім того, представництво в судді здійснювали адвокат на підставі іншого договору та представник на підставі довіреності.
На підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої Товариством допомоги відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, окрім договору та дублікату квитанції. Відсутність відповідних доказів не дає можливості суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.
З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 щодо відшкодування витрат на правову допомогу немає, а тому у цій частині позову повинно бути відмовлено.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 772, 33 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 16, 22, 1166, 1194 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.
У частині позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення був виготовлений 26 квітня 2018 року.

Головуючий: