Постанова

Іменем України

2 травня 2018 року

м. Київ

справа № 204/7788/16-ц

провадження № 61-6094 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

представник позивача - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

представник відповідача - ОСОБА_7;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Баранніка О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що з 7 липня 2007 року по 6 лютого 2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. За час перебування у шлюбі, у 2008 році, за спільні кошти ними було придбано автомобіль Шкода Октавія, реєстраційний номер НОМЕР_1, який було зареєстровано на ім'я відповідача. Відповідач не визнає її право на автомобіль, вважає, його особистою приватною власністю. Згоди про добровільний поділ спільного майна подружжя між ними не досягнуто.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_4 просила суд поділити спільне майно подружжя, визначивши його частки, та визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля Шкода Октавія, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірний автомобіль було придбано подружжям за час шлюбу за спільні кошти, оскільки спірний автомобіль належить відповідачу на підставі договору дарування від 18 листопада 2016 року, тобто є його особистою приватною власністю і поділу не підлягає.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину легкового автомобіля ШкодаОктавія, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що спірний автомобіль вперше було зареєстровано на ім'я відповідача у 2008 році, тобто набуто за час перебування у шлюбі із позивачкою, а 18 листопада 2016 року вказаний автомобіль було зареєстровано на ім'я відповідача вдруге на підставі договору дарування, за яким його батько подарував йому вказаний автомобіль. При цьому право власності на спірний автомобіль батько відповідача набув у той же день, 18 листопада 2016 року.

У грудні 2017 року ОСОБА_6 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірний автомобіль було придбано подружжям за час шлюбу у 2008 році. Зазначав, що спірний автомобіль належить йому на підставі договору дарування від 18 листопада 2016 року.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 60 СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до об'єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Вирішуючи спір, апеляційний суд, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов правильного висновку про те, що спірний автомобіль було придбано сторонами за час шлюбу у 2008 році, що підтверджується зокрема листом територіального сервісного центру № 1241 регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2017 року № 31/4-1241-31аз (а.с. 108), в якому зазначено, що 2 жовтня 2008 року спірний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_6 (вторинна реєстрація транспортного засобу, придбаного у розстрочку), а 18 листопада 2016 року спірний автомобіль було зареєстровано на іншу особу та у той же день знову зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору дарування.

Посилання касаційної скарги на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірний автомобіль було придбано подружжям за час шлюбу, спростовується матеріалами справи (а.с. 74, 108).

Так, з довідки начальника територіального сервісного центру № 1241 регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2017 року вбачається, що спірний автомобіль 2 жовтня 2008 року придбано ОСОБА_6 в торгівельній організації в розстрочку, 18 листопада 2016 року він перерєєстровує автомобіль на іншу особу і в цей же день згідно з договором дарування отримує автомобіль в дар.

Тобто автомобіль набуто сторонами за час шлюбу і презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно відповідачем не спростовано.

З урахуванням наведеного доводи касаційної скарги є безпідставними й на законність рішення апеляційного суду не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області

від 7 грудня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк