Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 квітня 2018 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, суд, -

В С Т А Н О В И В:

У позовній заяві вказано, що позивачка є матір»ю: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Батьком дітей є відповідач, який мешкає окремо від них і згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04.06.2016 року зобов»язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі ? частки заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 квітня 2013 року. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей і у нього виникла заборгованість, яка станом на 01.12.2017 року становить 26 222 гривень 96 копійок. ОСОБА_2 ухиляється від виховання дітей і матеріально їх не забезпечує всім необхідним для їх духовного та матеріального розвитку. Крім-того, донька - ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом, якій рекомендовано хірургічне лікування в плановому порядку. Для того, щоб провести таке лікування в медичному закладі потрібна письмова згода батьків, однак її відповідач не надає, посилаючись на різні причини.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача стосовно його поведінки, ставлення до життя та здоров»я дітей, однак отримала відповідь, що йому ніхто не потрібен і не цікавить. ОСОБА_2 неодноразово судимий і відбував покарання у місцях позбавлення волі. Тому позивачка просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 і її представник на підставі ордеру серії ЗП № 008568 від 26 лютого 2018 року - ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки (а.с. 38, 48). Про причини неявки суду не повідомлено та відзиву на заявлені позовні вимоги до суду не надано.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Давиденко В.С. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та вважав доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2

Суд, вислухавши позивачку, врахувавши думку інших учасників судового засідання, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивачки та її представника на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку із зазначеним, 25.04.2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено що позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є батьками чотирьох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, батько записаний згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується копями свідоцтв про народження дітей (а.с. 5-8).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вказано у характеристиках навчального та шкільного закладів від 15.05.2017 р., вихованням дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, займається виключно мати - ОСОБА_1 Батько - ОСОБА_2 справами дітей у школі не цікавиться (а.с. 18-21).

Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, у сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, у якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України»).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2012 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с. 9).

ОСОБА_1 тривалий час співмешкала з ОСОБА_2 і проживала разом з ним і дітьми за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім»ї від 29.06.2017 р. № 884, виданою Виконавчим

комітетом Верхньокриничанської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с. 16).

Як видно з копії рішення Василівського районного суду Запорізької області № 2/311/617/2013 від 04 червня 2013 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до їх повноліття (а.с. 10), але аліменти не виплачує.

Після розірвання шлюбу відповідач по справі жодного разу не спілкувався з дітьми та не надавав матеріальної допомоги на їх утримання.

Згідно довідки, виданої державною установою «Кам»янська виправна колонія (№ 101)», засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання у даній установі за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 12.12.2013 року. Початок строку - 18.11.2013 р. Кінець строку - 26.09.2017 р. (а.с. 22).

Факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України підтверджується висновком органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-33/269 від 23.02.2018 року, з якого вбачається, за доцільне позбавити батьківських прав батька ОСОБА_2 відносно його неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки батько дітей раніше неодноразово судимий, участі в житті дітей не приймає, необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, доступу до культурних та інших духовних цінностей не надає, не виявляє інтересу до внутрішнього світогляду дітей, не створює умов для отримання ними освіти, матеріально не забезпечує. Після місць позбавлення волі, відповідач з»явився до ОСОБА_1 і погрожував фізичною розправою. Для розгляду питання про позбавлення батьківських прав на засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідач не з»явився, його телефонні контакти та фактичне місце проживання не відомі, за адресою реєстрації не проживає. Гр. ОСОБА_2 за час проживання у с. Верхня Криниця зарекомендував себе негативно, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, має декілька судимостей, неодноразово здійснював крадіжки, виявляв схильність до жорстокого насилля над домашніми тваринами (а.с. 50-51).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Василівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, згідно виконавчого листа № 2/311/617/2013, виданого 21.06.2013 року Василівським районним судом за період з 10.02.2014 р. по 01.12.2017 р. заборгованість станом на 01.12.2017 рік становить 26222,96 гривень (а.с. 23-24), що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по утриманню дітей.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно довідки від 29.06.2017 р. № 887, виданої Виконавчим комітетом Верхньокриничанської сільської ради Василівського району Запорізької області, за час проживання у с. Верхня Криниця позивачка ОСОБА_1 громадського порядку не порушувала, скарги на її поведінку від мешканців села та сусідів до сільської ради не надходило. Компроментуючими матеріалами на гр. ОСОБА_1 сільська рада не володіє (а.с. 17).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї неповнолітніх: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, вбачається, що діти проживають разом із матір»ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Батьки розлучені з 2013 року. ОСОБА_2 із сім»єю не проживає, вихованням дітей не займається, за час проживання у с. В. Криниця зарекомендував себе негативно. Зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, неодноразово знаходився у місцях позбавлення волі. Виявляє схильність до жорстокості та насилля над домашніми тваринами (а.с. 54).

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток.

Згідно ч. 1 ст. 152 СК України, діти мають право на належне батьківське виховання.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну та розумову незрілість вимагає спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 відносно його чотирьох дітей, що є в їх інтересах, підтверджується перевіреними судом доказами по справі у їх сукупності, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, так як він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і законним, а тому він підлягає задоволенню.

Суд роз'яснює відповідачу в справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення

батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена та усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 135, 150, 152, 164, 169, 180 СК України, ст.ст. 12, 60, 76, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, ЗУ «Про охорону дитинства», ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», Декларацією прав дитини, Конвенцією про права дитини, Конвенцією ООН про права дітей, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, позбавити батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено у силі за результатами апеляційного розгляду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач та відповідач мають право оскаржити повторне заочне рішення у загальному порядку.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова