АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2328/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2про розірвання шлюбу.

Зазначала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1993 року, від якого мають трьох спільних дітей, ОСОБА_4, 1999 р.н., ОСОБА_5, 2003 р.н., ОСОБА_6, 2008 р.н.

Посилаючись на те, що спільне сімейне життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на життя та на сімейні цінності, а також враховуючи фактичне проживання окремо батька від позивача з дітьми, просила розірвати шлюб.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення районного суду тапостановити рішення нового змісту про відмову у позові.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначено, що обидві сторони мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджуються даними паспорта громадянина України, та за правилами підсудності справа має розглядатись у Васильківському районному суді Дніпропетровської області, між тим, суд першої інстанції не перевірив підстави звернення позивача до суду й не отримав від відповідного органу реєстрації місця проживання та перебування особи інформацію місця проживання(перебування) фізичної особи, а отже, передчасно та безпідставно виніс ухвалу про відкриття провадження у справі.

Остільки суди при вирішенні позовів про розірвання шлюбу мають повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засідання обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя, але скаржник не був належним чином повідомлений про розгляд справи, про яку йому стало відомо лише в грудні 2017 року, у зв'язку з чим 13 грудня 2017 року представник ОСОБА_2 під час судового засідання звернувся з клопотанням про оголошення перерви у розгляді справи у зв'язку із його вступом до справи та необхідністю ознайомлення з матеріалами справи, підготовки правового обґрунтування та подання заперечень, подання зустрічного позову, доказів та заявлення клопотань по справі, між тим, суд необґрунтовано відмовив представнику відповідача.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Про день і час учасники судового розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників судового розгляду справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 31 грудня 1993 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрували шлюб у Васильківському р/в ЗАГС, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 119 (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.9-11).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За положеннями ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідності зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України).

Під час провадження справи в суді апеляційної інстанції сторонам надавався строк на примирення. Між тим, доказипоновлення сторонами сімейних відносин, ведення спільного господарства, у справі відсутні.

За змістом положень ст. 56 СК України, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

З урахуванням зазначеного та матеріалів справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення позову.

Твердження апеляційної скарги про розгляд судом спору з порушенням правил підсудності - безпідставні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 110 ЦПК України, в редакції, чинній на час пред'явлення позову, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Зі справи убачається, що зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_2, що згідно адміністративно-територіального поділу м. Києва відноситься до Печерського району, а на утриманні позивачки перебувають неповнолітні діти : син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8, донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7., син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 110 ЦПК України, в редакції, чинній на час пред'явлення позову, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про підсудність справи цьому суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 353, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2018 року.

Суддя - доповідач :

Судді: