Справа №343/307/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2018 року м. Болехів .
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Ганчар Л.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ними укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000.00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних.
Однак порушував зобовязання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість.
Разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.40).
21.02.2018 року ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області матеріали позовної заяви передано в порядку ст. 32 ЦПК України на розгляд до Болехівського міського суду за підсудністю з тих міркувань, що відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою від 21.03.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Такі дії представника позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності..
Відповідач в судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином і від нього не надійшла заява про причини неявки в суд чи про слухання справи в його відсутності та не надав відзив на позов. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).
А тому, враховуючи згоду представника позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів .
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справі Bellet v. France Європейський Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу кредитних відносин.
Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Встановлено, що ОСОБА_1А звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав анкету-заяву від 17 жовтня 2010 року (а.с 6), згідно якої отримав кредит в сумі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості.
Банк виконав умови договору, надавши відповідачу кредит за вказаним договором та факт отримання коштів відповідачем не оспорювався.
Кредит надано відповідно до заяви відповідача, який разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складає договір про надання банківських послуг (а.с.6-31).
Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.11).
Однак, отримавши грошові кошти по кредитному договору, ОСОБА_1 своїх зобовязань, що передбачені договором, не виконує, не проводячи сплати по тілу кредита та відсотків за користування кредитом.
Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для задоволення позову.
За ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання.
Таким чином, відповідач, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором, порушує зобов"язання за даним договором.
При таких обставинах суд відповідно до вимог закону та умов кредитного договору вважає за необхідне захистити права кредитора і стягнути з відповідача на користь банку борг за кредитним договором (заборгованість за кредитом та процентами), відповідно до проведеного банком розрахунку, який не спростований належними засобами доказування.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором також встановлено, що окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 4719.25 грн. позивач нарахував також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2313.89 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
З підписаної відповідачем ОСОБА_2 про умови кредитування вбачається, що пеня застосовується як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, ОСОБА_2 про умови кредитування також передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності, за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань за кредитним договором, тобто, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування, повернення кредиту.
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 21 жовтня 2015року в справі № 6-2003цс15.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо витрат, пов'язаних з розглядом справи в суді, які в даному спорі становлять 1762 грн. (сплата судового збору при подачі позовної заяви ).
На підставі викладеного ст. 526,610, 1054 ЦК України, керуючись ст. 211, 258-259, 263-265, 274-279, 280-288 ЦПК України, суд,
Позов задоволити частково.
594.29 грн.- заборгованість за кредитом;
4719.25 грн.- пені, а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судових витрат.
В решті позовних вимог (про стягшнення штрафу в розмірі 2813.89 грн. відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ПАТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження вул.Грушевського буд.1Д, м. Київ, .

ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дата складання повного тексту рішення 03 травня 2018 року.

Суддя О.С.Головенко