Справа №560/236/18
У Х В А Л А

05 травня 2018 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить припинити з грудня 2017 року стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що здійснюється згідно рішення Дубровицького районного суду від 03 березня 2015 року.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити в собі, зокрема,, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися (п.6); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви (п.8); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи (п.9); підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (п.10).

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" вона звільняється від сплати судового збору.

Як передбачає п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Однак, змістом позовних вимог позивачем зазначено припинення стягнення аліментів, що, відповідно, не входить в перелік визначених п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" підстав для звільнення від сплати судового збору.

Виходячи з наведеного, позивач має сплатити суму судового збору, відповідно до встановлених Законом України "Про судовий збір" ставок.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік", у статті 7, встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць - 1762 грн.

Відтак позивачу необхідно сплатити суму судового збору у розмірі 704,80 грн. та надати суду документ, що підтверджує його сплату, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України.

Подаючи позовну заяву до суду, позивач не виконав визначені законодавством та зазначені вище вимоги до позовної заяви.

Крім того, при подачі позовної заяви до суду, позивачем не дотримано вимоги ст.95 ЦПК України, а саме: долучені до позовної заяви письмові докази не засвідчені належним чином.

Згідно ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Також слід зауважити, що позивач у даній позовній заяві керується статтями ЦПК України від 18.03.2004 року № 1618-ІV, який 15.12.2017 року втратив чинність в зв'язку з прийняттям нового ЦПК України від 03.10.2017 № 2147- VІІІ, що суперечить закону.

Ухвалою від 23.03.2018 року позивачу надано п'ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вищевказаних недоліків.

Зазначена ухвала суду про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем 27.04.2018 року, що підтверджується розпискою про отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Однак, у вказаний термін цих недоліків не усунуто.

Частиною 3 ст.185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.185, 352, 354 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів вважати неподаною та разом з доданими до неї документами повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_4