Справа № 639/500/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, суд -

В С Т А Н О В И В:

31.01.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення у будинок №4 по Голубівському вїзду в м. Харкові.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.02.2018 року було відкрито загальне провадження у справі та справу призначено підготовче засідання на 13.03.2018 року.

В ході проведення підготовчого засідання , відповідачем були заявлені клопотання: про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, зупинення провадження у справі, обєднання проваджень у справі про вселення та поділ майна подружжя.

Ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.03.2018 року у задоволенні вищезазначених клопотань було відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.03.2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок №4 по Голубівському вїзду в м. Харкові. Вказаний будинок належить їй в 1/10 частині на підставі Договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 02.04.2013 року за реєстровим №1626., в 9/10 частинах на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 02.04.2013 року за реєстровим №925. У вказаному будинку з моменту його придбання вона проживала разом із своїм чоловіком , відповідачем у справі та двома доньками. Однак , у 2017 році їх відносини з чоловіком погіршилися , внаслідок чого він почав погрожувати їй фізичною розправою та, врешті, навесні 2017 року вигнав її з власного будинку та змінив у ньому замки. Кілька разів вона зверталася за захистом до поліції, однак ці звернення не дали жодного результату. Навіть співробітникам поліції відповідач підтвердив, що не впустив її до будинку, однак жодних заходів щодо нього вжито не було. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу у Жовтневому районному суді м. Харкова відповідач також підтвердив, що він вигнав його з дому та змінив замки, а також те, що ключів від цих замків вона не має, а тому не може потрапити до належного їй будинку. На даний момент ситуація досі не змінилася. Вона до цього часу не може проживати у належному їй будинку та вимушена винаймати житло. Зважаючи на те, що вона являється єдиною власницею вказаного вище будинку , однак при цьому позбавлена можливості у ньому проживати, її право власності підлягає захисту шляхом примусового вселення у належний їй будинок.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та надали пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач у справі ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, надав відзив на позовну заяву ОСОБА_1. В відзиві відповідач зазначив, що шлюб між ним та позивачем було укладено в 2000 році. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1. Ще до шлюбу він займався підприємницькою діяльністю і заробив значні кошти, які у подальшому використав на придбання нерухомого майна. У 2013 році після прийняття негативних рішень судів за його позовами на користь податкової інспекції, побоюючись негативних наслідків, він не міг на своє імя реєструвати будь-яке майно. Тому в договорах купівлі-продажу покупцем виступала його дружина ОСОБА_1, якій він видав довіреність, що майно набувається на її кошти. Станом на теперішній час, в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває справа про встановлення фактів та розподіл спільно набутого майна між ним та позивачем. При цьому, однією з позовних вимог заявлено вимогу щодо визнання за ним право власності на житловий будинок №4 з надвірними будівлями, що знаходиться за вказаною вище адресою, як особиста приватна власність. Таким чином по цій справі, він фактично оспорює право власності позивача ОСОБА_1 на нерухомість за адресою м. Харків Голубівський вїзд, 4. Отже позовні вимоги щодо вселення позивача у спірний будинок до вирішення питання про розподіл майна та встановлення фактів є передчасним та буде порушувати його право власності. Твердження позивача,що в спірному будинку проживали він, позивач та доньки, не відповідає дійсності, оскільки спільна донька ОСОБА_6 мешкала з донькою позивача від першого шлюбу АДРЕСА_1. Донька позивача від першого шлюбу ніколи не мешкала у спірному будинку. Нерухомість, яка була придбана в квітні 2013 року за вказаною вище адресою була в аварійному стані і непридатна для житла. Рішення про купівлю цієї нерухомості було прийнято з метою використати цю земельну ділянку для нової забудови. Тільки в лютому 2015 року їх родина змогла вселитися в нову оселю. Не відповідають дійсності твердження позивача і в тій частини, що він вигнав її з дому, оскільки ОСОБА_1 сама пішла з дому та покинула його з неповнолітньою донькою. Твердження позивача проте,що вона не має де проживати та вимушена наймати житло є голослівним та спростовуються документами , які підтверджують наявність у позивача у власності іншого житла. Проживання позивача з донькою ОСОБА_6 є неможливим, оскільки між ними склалися неприязні стосунки.

Суд, вислухав вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає,що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що житловий будинок 4 по Голубівському вїзду в м. Харкові належить на праві особистої власності позивачу у справі ОСОБА_1, а саме : 1/10 частині на підставі Договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 02.04.2013 року за реєстровим №1626., в 9/10 частинах на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 02.04.2013 року за реєстровим №925.

Суд не може погодитися з доводами відповідача, що вищевказаний будинок належить особисто йому, що ним буде доведено при розгляді його позову про встановлення фактів та поділ спільного майна подружжя, яке знаходиться в провадженні суду, оскільки ці доводи спростовуються письмовими доказами, а саме: вищевказаними договорами купівлі-продажу. А також поясненнями самого відповідача, який не заперечував той факт, що документально на теперішній час спірний будинок є особистою власністю позивача ,про що він повідомив нотаріуса при оформлення вищевказаних договорів купівлі-продажу.

Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на те, що з травня 2017 року вона не може увійти у будинок №4 по Голубівському вїзду в м. Харкові, який належить їй на праві власності, оскільки відповідач замінив замки та не впускає її, у звязку з чим вона позбавлена права користування своєю власністю.

Факт заміни замків, підтвердив у судовому засіданні відповідач у справі. Своє небажання впускати у спірний будинок позивача, відповідач пояснює, що таке вселення передчасне, оскільки в дійсності будинок належить йому і це він доведе в ході розгляду справи про поділ майна подружжя. Окрім того вселення позивача, буде негативно впливати на їх неповнолітню доньку ОСОБА_4, з якою у ОСОБА_1 останнім часом склалися неприязні відносини.

Таким чином, відповідач заперечуючи проти позову, визнав факт неможливості вселення позивача ОСОБА_1 у будинок 4 по Голобівському вїзду в м. Харкові .

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Вiдповiдно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

Наявність у позивача права власності на спірне майно підтверджується вищевказаними договорами купівлі-продажу, наявність перешкод для позивача ОСОБА_1 у користуванні спірним будинком встановлена у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини , встановлені рішенням суду у господарській , цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь та самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Харкова , ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, відповідач визнав , що дійсно після зясування сімейних відносин з ОСОБА_1 , ним було замінено замки на вхідній двері будинку, та останній не було передано ключі від спірного будинку та вона не має вільного доступу до вказаного житла.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, на думку суду позивач довела той факт, що відповідач перешкоджає їй , як власнику спірного будинку вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном , а тому у суду маються правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат , повязаних з розглядом справи.

Розмір судового збору , порядок його сплати , повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат , повязаних з розглядом справи, належать витрати : 1) на професійну правничу допомогу;2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) повязані з витребуванням доказів ,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій , необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду , збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Як вбачається з договорів , укладених позивачем з адвокатами ОСОБА_7 та ОСОБА_2, сума оплати послуг ,наданих ними складає 6500 грн..

Судовий збір на користь позивача підлягає стягненню у розмірі 704 грн. 80 коп..

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 95,133,137, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року), суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити .

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення в домоволодіння №4 по Голубівському вїзду в м. Харкові .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), місце реєстрації м. Харків 61039 Голубівський вїзд, 4.

Відповідач ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), місце реєстрації м. Харків 61039 Голубівський вїзд, 4.

Повний текст рішення буде складено 10.05.2018 року .

Суддя Іванова І.В.