РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

16.04.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участі секретаря судового засідання Білінської Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 16220,55 доларів США з урахуванням 3% річних. В обгрунтування вимог позивач пояснив, що 27.11.2014 року ОСОБА_2 взяв у борг 15000,00 доларів США, що підтверджується власноручною складеною і підписаною розпискою. Згідно розписки ОСОБА_2 зобов'язався повернути гроші до 15.12.2017 року проте, гроші не повернув.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.11.2014 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошт у розмірі 15 000,00 доларів США та зобов'язався повернути кошти до 15.12.2014 року про що ОСОБА_2 складено та підписано письмову розписку (а.с. 4).

Проте, доказів про те, що у визначений строк відповідач зобов'язання виконав та повернув кошти позивачу, ОСОБА_2 суду не надав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положення статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно правової позиції Верховного суду України, висловленої у справі за № 6-284цс17 гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Національним банком України на 16.04.2018 року встановлено офіційний курс долару США - 26,1249 грн.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У позовній заяві позивач наводить розрахунок боргу, який підлягає стягненню з відповідача, а саме у розмірі 16 220,55 доларів США, з яких: сума заборгованості 15 000,00 доларів США та 1220,55 доларів США - 3% річних (15 000,00 доларів США х 990 (дні прострочення виконання зобов'язання) х 3% : 365).

За наведених обставин, враховуючи, що договір є обов'язковим до виконання, відповідач не повернув у визначений строк борг, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання та продовжує ухилятись від їх виконання, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 16 220,55 доларів США (що еквівалентно 423 760,25 грн. по курсу НБУ станом на 16.04.2018 року), з яких сума заборгованості 15 000,00 доларів США (що еквівалентно 391 873,50 грн. по курсу НБУ станом на 16.04.2018 року), 3% річних - 1220,55 доларів США (що еквівалентно 31 886,75 грн. по курсу НБУ станом на 16.04.2018 року).

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1047, 1049 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, виданий Московським РУ в м. Києві 22.07.2000 року) до ОСОБА_2 (місцерроживання: АДРЕСА_2) про стягнення боргу за борговою розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.11.2014 року, яка становить 16 220,55 доларів США (що еквівалентно 423760,25 грн. по курсу НБУ станом на 16.04.2018 року), з яких сума заборгованості 15 000,00 доларів США (що еквівалентно 391 873,50 грн. по курсу НБУ станом на 16.04.2018 року), 3% річних - 1220,55 доларів США (що еквівалентно 31886,75 грн. по курсу НБУ станом на 16.04.2018 року).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640,00 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3597,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Л.М. Чішман