Номер провадження: 22-ц/785/2577/18
Номер справи місцевого суду: 509/1895/17
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2017 року (суддя Гандзій Д.М.),

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, просила суд, стягнути з відповідача на свою користь на утримання малолітніх доньок: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. на двох дітей щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до повноліття дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.05.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їхніх малолітніх доньок у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05.03.2015 року і до повноліття дітей, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 і за яким було видано виконавчий лист та відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого Приморським р/с м. Одеси від 30.06.2016 року.

Зазначила, що відповідач є ФО-підприємцем та отримує мінливий дохід, який неможливо контролювати, на думку позивачки, відповідач постійно занижує і приховує розмір своїх прибутків та не сплачує аліменти у повному розмірі.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх доньок: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. на двох дітей щомісячно, починаючи з 29 травня 2017 року і до повноліття дітей. В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Основними доводами апеляційної скарги є посилання на те, що ОСОБА_3 має на утриманні чотирьох дітей, з яких троє неповнолітні, дочка студентка та мати - пенсіонерка за віком. Також, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, на спрощеній системі оподаткування, тому його щомісячний дохід мінливий та нестабільний.

Інші сторони судове рішення не оскаржували.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є батьком малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 від 20.06.2006 р. (а.с.4,5).

Відповідач є фізичною особою - підприємцем, який знаходиться спрощеній системі оподаткування (сплачує єдиний податок з фізичних осіб) (а.с.6,43-56,78-93).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.05.2016 року було стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05.03.2015 р. до повноліття дітей, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі якого був виданий виконавчий лист та відкрите виконавче провадження (а.с.69).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.05.2017 року, яке набрало законної сили 22.05.2017 року було задоволено позов ОСОБА_3, скасовано розрахунок заборгованості по аліментам старшого державного виконавця Овідіопольського РВДВС ГТУЮ в Одеській області Єрусланової О.О. від 09.09.2016 року та визначено відсутність заборгованості ОСОБА_3 у ВП про примусове виконання виконавчого листа №522/9468/15 від 30.06.2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65-68).

Згідно платіжних документів, відповідач дійсно сплачує, однак не регулярно певні суми аліментів, періодично маючи заборгованість і погашаючи її одним платежем (а.с.71-72).

ОСОБА_2 пояснила суду, що діти відвідають певні дитячі заклади, займаються у дитячих закладах і вказаних вище аліментів не вистачає на повноцінне їхнє утримання.

Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлений прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який з 01 грудня 2017 року становить 1860 грн.

Враховуючи розмір єдиного податку з фізичних осіб, який згідно розрахунку ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 17.11.2017 року сплачує відповідач, зокрема за 2016 рік у розмірі 376980 грн., сплачувати аліменти на двох дітей у розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття вважається можливим.

Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Статтю 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача - може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі - підлягає індексації відповідно до Закону.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, апелянтом до суду апеляційної інстанції не надані.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо знаходження на утриманні відповідача чотирьох дітей, з яких троє неповнолітні, дочка студентка та мати - пенсіонерка за віком, не підтверджуються належними доказами. До апеляційної скарги надано лише копію свідоцтва про народження малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.110).

Проте, вказаний факт не звільняє відповідача від сплати аліментів на утримання малолітніх доньок ІНФОРМАЦІЯ_1

Доводи скарги щодо мінливого доходу відповідача не ґрунтуються на законі, оскільки за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України), вказані обставини були враховані судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 04 травня 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець