Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 211/5889/15-ц

провадження № 61-4755св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко ІриниМиколаївни,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко ІриниМиколаївни на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2016 року в складі судді Бардіна О. С. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко І. М. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 28 грудня 2007 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 45 000 доларів США на строк до 27 грудня 2017 року. У забезпечення виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Банк Форум» та ОСОБА_4 укладений договір поруки. Відповідачі належним чином не виконали свої кредитні зобов'язання, що є підставою звернення банком до суду з метою захисту своїх порушених прав.

На підставі викладеного ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко І. М. просило стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 595,21 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за повернення кредитних коштів - 24 155,74 доларів США, поточна заборгованість з повернення кредитних коштів - 13 439,47 доларів США та пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків у розмірі 323 610,17 грн.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко І. М. про визнання договору поруки припиненим.

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що відповідно до укладеного з АКБ «Форум» договору поруки від 28 грудня 2007 року вона поручилася перед кредитором ОСОБА_3 за виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором від 28 грудня 2007 року. Оскільки позичальник порушив умови кредитного договору, 12 лютого 2009 року банк пред'явив вимогу про дострокове повернення кредиту протягом тридцяти днів.

У пункті 4.1 договору поруки визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки строк виконання основного зобов'язання настав у березні 2009 року, а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся до суду у серпні 2015 року, тобто поза межами строку, визначеного у пункті 4.1 договору поруки, тому порука ОСОБА_4 є припиненою.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просила визнати договір поруки від 28 грудня 2007 року припиненим.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко І. М. відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано договір поруки від 28 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та АКБ «Форум», припиненим.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем за первісним позовом пропущено трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя, відповідачами за первісним позовом в суді першої інстанції заявлено про застосування строку позовної давності та припинення поруки, банк не звертався до суду із заявою про поновлення вказаного строку.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині мотивів задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що, пред'явивши 12 лютого 2009 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання та був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом одного року (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом одного року від дня настання строку виконання основного зобов'язання є підставою для припинення обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» ЛарченкоІ. М., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що кредитним договором встановлено строк його дії до 27 грудня 2017 року та визначено, що повернення кредитних коштів відбувається черговими щомісячними платежами. Договором поруки встановлено, що він діє до повного виконання позичальником кредитних зобов'язань. Оскільки позичальник не виконав належним чином кредитні зобов'язання, тому немає підстав вважати, що порука припинилася. Крім того, 01 вересня 2010 року вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому позовна давність переривалася, а вимога про дострокове повернення кредиту від 12 лютого 2009 року не має правого значення та не може бути підставою для початку відліку строку позовної давності. Суди не звернули уваги, що банк має право сам обрати порядок та черговість засобів захисту свого порушеного права. На підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження. 27 червня 2014 року виконавчий напис повернено стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Отже, строк позовної давності переривався, тому банк звернувся до суду в межах строку, визначеного статтею 257 ЦК України.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

01 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що 08 грудня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 45 000 доларів США строком до 27 грудня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14 % річних.

У пункті 2.1 кредитного договору сторони погодили, що забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штрафу, пені) є: іпотечний договір від 28 грудня 2007 року, укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_4; договір поруки від 28 грудня 2007 року, укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_4

Відповідно до пункту 5.3 кредитного договору невиконання або неналежне виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів та інших зобов'язань, передбачених пунктом 3.3 цього договору, є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього банк надає під розписку уповноваженій особі, або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми, банк по закінченню 15-ти денного строку з дати надіслання такої вимоги, звертає стягнення на заставне майно у розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів, неустойки, збитків та інших витрат Банку, у порядку, визначеному цим договором, договором застави та чинним законодавством України.

Встановлено, що 28 грудня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов'язувалася відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань шляхом погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки ОСОБА_4 як поручитель поручається перед банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором від 28 грудня 2007 року у повному обсязі, а також згідно з пунктом 2.1 вказаного договору зобов'язується у разі невиконання та/або порушення ОСОБА_3 своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти за кредитом, відсотки за прострочену позику (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. За змістом пункту 2.2 договору поруки ОСОБА_4 зобов'язується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном.

У пункті 4.1 договору поруки встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

ПАТ «Банк Форум» свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 45 000 доларів США.

ОСОБА_3 кредитне зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим ПАТ «Банк Форум» звернулося 12 лютого 2009 року до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з вимогами про дострокове погашення кредиту в розмірі 42 135,47 доларів США в тридцятиденний термін, які отримано відповідачами 13 лютого 2009 року.

Вимоги ПАТ «Банк Форум» відповідачами не виконано, тому станом на 07 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 53 312,18 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 1 097 690,35 грн, з яких: прострочена заборгованість за повернення кредитних коштів - 24 155,74 доларів США, поточна заборгованість за повернення кредитних коштів у розмірі 13 439,47 доларів США, пеня - 15 716,97 доларів США.

Суди вважали, що, пред'явивши 12 лютого 2009 року вимогу про дострокове погашення заборгованості, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років з моменту спливу тридцяти днів після отримання вказаної вимоги, отже, строк позовної давності закінчився у березні 2012 року.

Також апеляційний суд дійшов висновку, що порука припинилася у зв'язку із непред'явленням кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом одного року з моменту спливу тридцяти днів після отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Частиною четвертою статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Банк вказував, що 01 вересня 2010 року вчинено виконавчий напис, яким звернено стягнення на переданий в іпотеку з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4

21 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису від 01 вересня 2010 року.

21 жовтня 2010 року державним виконавцем описано та накладено арешт на вищевказане майно, яке належить боржнику, про що складено відповідний акт.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позивач вказував, що 27 червня 2014 року постановою Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції виконавчий напис від 01 вересня 2010 року повернено стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Тобто банк вживав заходи щодо стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому висновок місцевого та апеляційного судів про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропущенням строку позовної давності не ґрунтується на встановлених законом правилах щодо початку перебігу строку позовної давності.

Встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в межах трирічного строку позовної давності. Оскільки в подальшому виконавчий напис постановою Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 27 червня 2014 року повернено стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позивач скористався своїм правом на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов передчасного висновку про пропуск строку позовної давності.

Суди не встановили фактичні обставини справи щодо вчинення виконавчого напису, зокрема не перевірили, чи були вчинені боржником під час його виконання дії, які свідчать про визнання боргу та переривання строку позовної давності на підставі частини першої статті 264 ЦК України; не дали належної правової оцінки виконавчому напису та постанові про його повернення стягувачу; не встановили початок перебігу строку позовної давності та початок відліку строку для припинення поруки з урахуванням вчинення виконавчого напису та винесення постанови про повернення його стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для застосування норми частини четвертої статті 267 ЦК України та припинення поруки.

З наведених підстав оскаржувані судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими.

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Суди не дослідили зібрані у справі докази, не встановили у повному обсязі фактичні обставини справи, не надали належної оцінки поданим сторонами доказам у їх сукупності, не перевірили наданий банком розрахунок не дослідили його обґрунтованості та правильності.

Перевірка доводів заявника, пов'язаних з установленням фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній перебуває поза визначеними статтею 400 ЦПК України межами перегляду справи в касаційному порядку.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не досліджено зібрані у справі докази, а суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому немає правових підстав для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Таким чином, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко ІриниМиколаївни задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв І. М. Фаловська С. П. Штелик