Справа № 750/269/18
Провадження № 2/750/618/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2. представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_7 про визнання втратившим право на житло,

третя особа Деснянська районна у місті Чернігові рада,

в с т а н о в и в:

15.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою №251 в будинку 3 по вул. Савчука в м. Чернігові.

В обґрунтування позову зазначила, що малолітня онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована з часу свого народження за місцем реєстрації її батька ОСОБА_8, який є сином позивачки. Оскільки син помер, а реєстрація в квартирі внучки здійснює перешкоди позивачу у праві власності та обмежує в праві розпорядженні своєю власністю, в звязку з чим не може укладати правочини щодо вказаної квартири без відповідної на те згоди органу опіки та піклування.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_9, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7 та представник відповідача подали відзив на позовну заяву та просили відмовити в задоволенні позову.

Представники третьої особи просили постановити рішення з урахуванням інтересів малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки визнання втративши право користування квартирою буд підставою відсутності у малолітньої особи реєстрації місця проживання.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору міни квартир від 12.01.1994 року ОСОБА_5 є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_10

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є онукою позивачки та була зареєстрована у вказаній квартирі з дня свого народження за місцем реєстрації її батька сина позивачки ОСОБА_8.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.03.2013 року, розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_11, який зареєстрований 08.12.2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис №2673. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 18.02.2013 року та до досягнення нею повноліття. Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №2890 від 14.08.2017 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_5, чоловік ОСОБА_10, син ОСОБА_8, онука ОСОБА_7 та стороння особа ОСОБА_12.

ОСОБА_8 помер 17 грудня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №2098 від 13.03.2018 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_5, її чоловік ОСОБА_10, онука ОСОБА_7 та стороння особа ОСОБА_12.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_6 продали квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 54).

ОСОБА_6 з 12.09.2015 року не має місця реєстрації та право власності на нерухоме майно за останньою не зареєстровано.

Згідно довідки Дошкільного навчального закладу №76 від 13.03.2018 року вбачається, що малолітня ОСОБА_7 з грудня 2014 року відвідує вказаний дитячий заклад. За час перебування в садочку дитиною піклувалися мати ОСОБА_14, батько ОСОБА_8 до своє смерті 17 грудня 2017 року та дідусь ОСОБА_10 (а.с. 57).

За інформацією Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради від 19.03.2018 року домогосподарство за адресою: АДРЕСА_4 користується житловою субсидією з грудня 2015 року. До складу сімї при розрахунку розміру субсидії врахована неповнолітня дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 58).

Виходячи з положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Кривіцька та Кривіцький проти України" від 02.12.2010 року визнано, що втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду повідомила, що часто, приблизно один раз на місяць відвідувала квартиру АДРЕСА_5, де жили ОСОБА_8, ОСОБА_14 та ОСОБА_7. Коли вона приходила до них в гості батьків ОСОБА_16 не було. В квартирі вона бачила дитячі речі, іграшки, плакати, була навіть дитяча кімната, в якій стояло дитяче ліжко. Останній раз у вказаній вище квартирі вона була в серпні 2017 року. Після смерті ОСОБА_16 більше в квартирі не була. ОСОБА_17, вона відвідувала ОСОБА_14 та ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_6 приблизно один раз на тиждень. До серпня 2017 року ОСОБА_7 жила в квартирі АДРЕСА_5.

Свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що часто бачив ОСОБА_8 біля дому зі свою донькою ОСОБА_7, де він з нею гуляв. У спірній квартирі останній раз був ще до народження ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_19А повідомив суду, що він є хрещеним ОСОБА_7, яку він відвідував приблизно один раз на місяць, як в квартирі по вулиці Савчука в м. Чернігові, так і по вул. Шевченка в м. Чернігові. Перед тим як приїхати дзвонив до ОСОБА_14 та питав у неї куди йому їхати. В квартирі по вул. Савчука в м. Чернігові в найменшій за площею кімнаті, яка була відведена під дитячу кімнату він бачив дитячі речі, іграшки, дитяче ліжко. Останній раз в квартирі по вул. Савчука він був у серпні 2017 року. На даний час ОСОБА_7 з ОСОБА_14 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що є сусідкою сімї ОСОБА_7. В квартирі в них ніколи не була, проте бачила, що дідусь гуляв з онукою на дворі біля підїзду, заводив її до квартири, проте ночувати там вона ніколи не залишалася, так як після прогулянок дідусь відводив її додому до матері ОСОБА_17, вона декілька разів бачила і ОСОБА_14, яка приходила до квартири та ОСОБА_8, який гуляв з дитиною на вулиці.

Свідок ОСОБА_21 суду повідомила, що з сімєю ОСОБА_7 знайома протягом 40 років, допомагає доглядати позивача, регулярно відвідує їх та приїжджає в гості приблизно один раз в три місяці на один тиждень, а влітку 2015 року жила в них цілий місяць. Після того як ОСОБА_8 одружився, він із дружиною та дитиною проживав в орендованому житлі, ніколи в квартирі по вул. Савчука в м. Чернігові його сімя, зокрема ОСОБА_7, не проживала. Квартира АДРЕСА_5 це трьохкімнатна квартира. Коли вона приїжджала в гості до ОСОБА_7, то проживала в кімнаті ОСОБА_8, коли він був вдома, то у великій кімнаті. В квартирі скрізь лежать ліки, так як позивач тяжко хворіє, дитячих речей в квартирі немає, немає шафи для дитини, столика та дитячого ліжка, а тому в ній немає умов для проживання дитини. Дитина була в квартирі, але не більше 1-1,5 год., так як позивач має тяжкий стан здоровя і не може довго знаходитися поряд з дитиною, в неї піднімається тиск, так як дитина дуже активна.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що навідувала сімю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_7. Дівчинку бачила там декілька разів, дитячих речей і ознак того, що вона там проживала не бачила. Дідусь грався з нею,забирав з дитячого садочка і відводив додому. Матір дівчинки декілька разів бачила на вулиці, також бачила дівчинку з батьком біля підїзду.

Свідок ОСОБА_23 дала свідчення суду, що практично кожен день спілкувалася з позивачем по справі, проте жодного разу не бачила дівчинки чи її матері в квартирі та зазначила, що можливо онука і приходила до дідуся та бабусі, проте вона жодного разу її не бачила.

Свідок ОСОБА_24 суду повідомила, що позивач по справі купляла онуці подарунки, шила для неї одяг, проте постійно в квартирі її не було, вона там не жила.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що він постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та зазначив, що дитина ОСОБА_7 у них ніколи не жила. ОСОБА_25 телефонувала йому та просила забрати доньку із дитячого садка. Він забирав її до себе додому, грався з нею, проте ввечері відводив її додому до матері або до неї на роботу в магазин. Дівчинка є дуже активною, багато часу у них вона проводити не могла, так як у його дружини тяжкий стан здоровя. Ніяких дитячих речей, краватки, столика у них у квартирі ніколи не було. В кімнаті завжди спав ОСОБА_8, коли перебував у стані алкогольного спяніння. ОСОБА_25 він з дружиною прохав ОСОБА_8, щоб той зняв з реєстрації свою неповнолітню доньку, він погоджувався, проте коли починав пити не робив цього. У ОСОБА_25 ключів від квартири не було, вона ніколи не зверталася до нього з питанням, щоб він не чинив перешкоди дитині у проживанні у спірній квартирі. Крім того зазначив, що зняти з реєстрації онуку їм необхідно для того, щоб поміняти їх трикімнатну квартиру на 9 поверсі на меншу квартиру на нижчому поверсі, так як позивач має тяжкий стан здоровя і їй тяжко спускатися з 9 поверху на вулицю.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Одночасно в судовому засіданні встановлено, що позивач до органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради щодо отримання згоди на відчуження спірної квартири, в якій зареєстрована малолітня онука не зверталася. Будь-яких перешкод позивачу у здійсненні нею права власності, користування та розпорядження спірною квартирою в звязку з реєстрацією малолітньої ОСОБА_7 не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була зареєстрована за місцем реєстрації одного з батьків не втратила право користування кватирою №251 в буд. 3 по вул. Савчука в м. Чернігові, оскільки з дня смерті її батька ОСОБА_8, який помер 17 грудня 2017 року не пройшов один рік на час звернення позивача з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). ОСОБА_17 докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката буде співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання відзиву та подання його до суду, участі в судових засідання та значенням справи для сторони, в звязку з чим доходить висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі половини вартості зазначеної в договорі, що складатиме 2500 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_7 про визнання втратившим право на житло, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 10.05.2018 року.

Суддя Л.В.Карапута