Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 травня 2018 р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», місце знаходження: м.Київ, вул.Антоновича, буд.127, до ОСОБА_1, місце реєстрації: м.Запоріжжя, вул.Героїв 93-ї бригади, буд.19 кв.51, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що між ними 29.07.2013р. було укладено кредитний договір № 7БН/2013-07, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 8300,00грн. у вигляді кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк до 30.06.2015р. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 07.03.2018р. у сумі 3188,36грн., яка складається з заборгованості за процентами за період з 31.08.2015р. по 03.01.2017р. 1041,76грн., пені за прострочення сплати процентів за період з 07.03.2017р. по 06.03.2018р. 280,76грн.; 3% за прострочення сплати основного боргу за період з 07.03.2015р. по 03.01.2017р. 126,80грн.; 3% за прострочення сплати процентів за період з 30.09.2015р. по 06.03.2018р. 60,49грн.; втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу за період з 07.03.2015р. по 31.12.2016р. 1399,66грн.; втрати від інфляції за прострочення сплати процентів за період з 30.09.2015р. по 31.01.2018р. 278,89грн.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн.

Ухвалою суду від 03.04.2018р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, відзиву на позов або зустрічного позову не подав.

Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).

Суд встановив, що між сторонами 29.07.2013р. було укладено кредитний договір № 7БН/2013-07, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 8300,00грн. у вигляді кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк до 30.06.2015р.

Згідно розрахунку заборгованість відповідача перед банком за вищевказаним кредитним договором станом на 07.03.2018р. становить 3188,36грн., яка складається з заборгованості за процентами за період з 31.08.2015р. по 03.01.2017р. 1041,76грн., пені за прострочення сплати процентів за період з 07.03.2017р. по 06.03.2018р. 280,76грн.; 3% за прострочення сплати основного боргу за період з 07.03.2015р. по 03.01.2017р. 126,80грн.; 3% за прострочення сплати процентів за період з 30.09.2015р. по 06.03.2018р. 60,49грн.; втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу за період з 07.03.2015р. по 31.12.2016р. 1399,66грн.; втрати від інфляції за прострочення сплати процентів за період з 30.09.2015р. по 31.01.2018р. 278,89грн.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір.

При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обовязковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів.

Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобовязання щодо повернення кредиту, у встановлений сторонами строк кредит не повернув, у звязку з чим утворилась заборгованість. У звязку з невиконанням боржником свого обовязку щодо повернення кредиту банком також нарахована пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 3 188,36грн., у звязку з чим позов слід задовольнити повністю.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст.3,6,11,15,16,526,530,610,625,627,629,1049,1050,1054 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 259, 263-265,280,282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, 03.04.1974р.н., РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», ЄРДПОУ 00032112, місце знаходження: м.Київ, вул. Антоновича, буд.127, р/р 0680 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313, заборгованість за кредитним договором № 7БН/2013-07 від 39.07.2013р. в сумі 3188,36грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 1762,00грн., усього 4950,36грн. (чотири тисячі девятсот пятдесят гривень 36 копійок)

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А. Мурашова

03.05.2018