АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/580/18 Справа № 200/9474/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Дніпро 03 травня 2018 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед»,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» про визнання іпотечного договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради та ПАТ «Банк Восток» про визнання недійсним іпотечного договору № 20.840.06.21.1, який укладений 25.09.2006 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Агробанк», посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е., реєстровий № 3842, посилаючись на те, що предметом іпотеки по договору виступали майнові права на незакінчені будівництвом приміщення, що належали іпотекодавцю на підставі договорів дольової участі у будівництві, які не могли бути предметом іпотеки /а.с. 1-5/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним іпотечний договір № 20.840.06.21.1, укладений 25.09.2006 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Агробанк», посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е., за реєстровим номером 3842. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.65-69/.

З рішенням суду не погодилася Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 78-86/.

У своїй апеляційній скарзі Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» посилається на те, що рішення суду впливає на інтереси компанії, оскільки нерухоме майно та майнові права є іпотечним майном та забезпечує вимоги кредитора та іпотекодержателя - Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед». Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 26.11.2014 року, в рахунок задоволення вимог кредитора - Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» було звернуто стягнення на іпотечне майно - квартири АДРЕСА_4 шляхом визнання права власності за компанією, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 08.02.2011 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та визнано недійсним договір купівлі - продажу від 07.10.211 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед» є кредитором за кредитним договором від 30.06.2006 року який був укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «Агробанк», за яким ОСОБА_4 отримав від банку кошти на загальну суму 943 439 дол. США. За рахунок цих коштів ОСОБА_4 30.06.2006 року здійснив оплату за договором купівлі-продажу облігацій які надали йому право на придбання квартир АДРЕСА_3

Після пред'явлення облігації до погашення, між Банком та ОСОБА_4 був укладений Іпотечний договір № 94.840.06.12.2 від 07.08.2008 року, який був нотаріально посвідчений, предметом іпотеки є майнові права на це нерухоме майно.

15.05.2008 року забудовник ЗАТ «АКТА» на виконання своїх зобов'язань по погашенню безпроцентної іменної цільової облігації, за актом прийому-передачі передав, а ОСОБА_7 прийняв у власність квартири АДРЕСА_3 Після чого ОСОБА_7 оформив право власності на вказані квартири і в подальшому здійснив незаконне відчуження.

У зв'язку з відступленням прав вимоги Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» є кредитором та іпотекодержателем за кредитним та іпотечними договорами, укладеними між ОСОБА_7 та Банком.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 подав відзив на апеляційну скаргу, вважає, що оскаржене апелянтом рішення Бабушкінського районного суду від 17.03.2017 року є законним та таким, що узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України щодо застосування ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у подібних правовідносинах, просить рішення суду залишити без змін /а.с. 201-207/.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції в яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.09.2006 року між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Восток» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 20.840.06.21, цільовим призначенням якого було придбання нерухомості, у відповідності до зазначеного договору банк надав ОСОБА_9 кредит в сумі 1 308 000 доларів США зі сплатою 16% річних, строком повернення до 24.09.2024 року.

Також, 25.09.2006 року між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір № 20.840.06.21.1, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е., реєстровий номер 3842 /а.с. 6-12/.

Відповідно до п.1.1. Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25.09.2006 року, укладений між сторонами, майнові права на : 1) Незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці , будівельний № 2401, загальною проектною площею 256,6 метрів квадратних, розташоване на 24 поверсі будівлі, яка будується за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2. 2) Незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці будівельний номер 2402, загальною проектною площею 245, 9 метрів квадратних, розташоване на 24 поверсі будівлі, яка будується за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2. 3) Незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці будівельний номер 2403, загальною проектною площею 329, 3 метрів квадратних, розташоване на 24 поверсі будівлі, яка будується за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2.

Відповідно до п. 1.1.1 Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Договору № 2401/А/100-к дольової участі у будівництві від 12.01.2006 року, укладеного іпотекодавцем з ЗАТ «АКТА»; Договору № 2402/А/100-к дольової участі у будівництві від 12.01.2006 року, укладеного іпотекодавцем з ЗАТ «АКТА»; Договору № 2403/А/100-к дольової участі у будівництві від 12.01.2006 року, укладеного іпотекодавцем з ЗАТ «АКТА»;

Відповідно п.1.2 договору - загальна вартість Предмету іпотеки за згодою сторін становить 6 605 428 грн.

15.05.2008 року забудовник ЗАТ «АКТА», на виконання договору дольової участі № 2403/А/100-к від 12.01.2006 року передав, а ОСОБА_4 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_3, фактичною площею 152,2 кв. метри, а також квартиру АДРЕСА_3, фактичною площею 124,2 кв. метри.

У відповідності до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2094 від 10.07.2008 року за ОСОБА_4 було оформлено право приватної власності з видачею свідоцтва на об'єкти нерухомого майна третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення, квартири № 124, 153, 160-169 будинку 2 по вул. Глинки у м. Дніпропетровську.

07.08.2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк», що є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ «Агробанк» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 20.840.06.21 від 25.09.2006 року, у відповідності до якої сторони дійшли згоди змінити п. 4.11 кредитного договору та викласти його в наступній редакції: «п.4.11. в строк до 01.12.2008 року зареєструвати право власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно та укласти додаткову угоду до договору іпотеки, предметом якої є квартири № 165, 166, 167, 168, 169, які розташовані житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, які знаходяться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2».

26.09.2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір відступлення права вимоги № 7, у відповідності до якого до ТзОВ «Кредекс Фінанс» перейшли всі права грошової вимоги кредитора в тому числі й за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25.09.2006 року.

Також 12.12.2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір відступлення права за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року.

01.10.2012 року між ТзОВ «Кредекс Фінанс» та Компанією «Хагворт Менеджмент Лімітед» був укладений договір відступлення права вимоги (цесія) № 1/01-10, у відповідності до якого Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед» здобула право грошової вимоги за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25.09.2006 року.

05.10.2012 року ТзОВ «Кредекс Фінанс» та Компанією «Хагворт Менеджмент Лімітед» був укладений договір відступлення права за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року, який містить застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2009 року визнано дійсними договори купівлі-продажу квартир № 12, 160-169, будинку 2 по вул. Глинки у м. Дніпропетровську укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, визнано за ОСОБА_6 право власності на квартири АДРЕСА_3.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05.06.2013 року це рішення було скасовано, у позові ОСОБА_6 - відмовлено.

07.10.2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.

08.02.2011 року та 09.02.2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були укладені договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ Дніпропетровської області 22.10.2012 року зроблено актовий запис № 1271.

19.04.2013 року спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, звернувшись з заявами до приватного нотаріуса.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2013 року було визнано відумерлою спадщину ОСОБА_4

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2013 року в рахунок часткового задоволення позовних вимог Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25.09.2006 року в сумі 45 813 010 грн. 79 коп. звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, квартиру № АДРЕСА_3 , шляхом визнання за Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» права власності, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_3 від 07.11.2011 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» цю квартиру. Також застосовано наслідки недійсності правочину зобов'язавши ОСОБА_6 повернути ОСОБА_3 отримані за договором купівлі-продажу грошові кошти в сумі 757 555 грн. /а.с. 87-92/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2013 року в рахунок часткового задоволення позовних вимог Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25.09.2006 року в сумі 45 813 010 грн. 79 коп. звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, квартиру АДРЕСА_3 , шляхом визнання за Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» права власності, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартир АДРЕСА_3 від 07.11.2011 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» цю квартиру. Також застосовано наслідки недійсності правочину зобов'язано ОСОБА_6 повернути ОСОБА_3 отримані за договором купівлі-продажу грошові кошти в сумі 757 555 грн. /а.с. 87-92/.

Таким чином, на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були власниками квартир, також вони не є сторонами укладеного 25.09. 2006 року іпотечного договору № 20.840.06.21.1 .

Звертаючись до суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати недійсним іпотечний договір № 20.840.06.21.1 укладений 25.09.2006 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Агробанк» з тих підстав, що предметом іпотеки по договору виступали майнові права на незакінчені будівництвом приміщення, у зв'язку з чим цей договір згідно ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України необхідно визнати недійсним, як такий, що укладений з порушенням норм ст. 5 Закону України «Про іпотеку».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами ч.ч. 1 і 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Цивільний Кодекс України не містить визначення поняття «заінтересована особа», тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

У зв'язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред'явлена тільки особами, визначеними у ЦК й інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів - а саме, одією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду.

Враховуючи, що рішення, на підставі якого у позивачів виникло право власності на спірне нерухоме майно скасовано на час розгляду даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачами не доведено порушення їх прав оскаржуваним договором іпотеки.

Якщо під час судового розгляду встановлено відсутність у позивача права на задоволення позову про визнання оспорюваного правочину недійсним, суд відмовляє в задоволенні позову.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов'язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції, яка діяла на час прийняття рішення, імперативно визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України , в редакції 2003 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» -задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» про визнання іпотечного договору недійсним - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.