Ухвала

25 квітня 2018 року

місто Київ

справа № 760/14479/13-ц

провадження № 61-1715св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва у складі судді Лазаренко В. В. від 25 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Кравець В. А., Лапчевської О. Ф., Іванченка М. М. від 10 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтуванні своїх вимог позивач стверджував, що 08 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у сумі 55 000, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення 08 лютого 2014 року.

З метою забезпечення виконання зазначеного кредитного зобов'язання між банком та ОСОБА_4 08 лютого 2007 року укладено договір поруки № 95080, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх її зобов'язань у повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором від 08 лютого 2007 року № 0 та право забезпечення за договором поруки від 08 лютого 2007 року № 95080.

Усупереч умовам зазначеного договору про надання кредиту ОСОБА_3 не здійснювала своєчасних платежів у повному обсязі для сплати суми заборгованості за кредитом та процентами, у зв'язку з чим станом на 19 жовтня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 56 341, 36 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 19 жовтня 2012 року еквівалентно 450 336, 49 грн.

Позивач, посилаючись на викладені обставини, обґрунтовував свої вимоги вимогами статей 509, 512, 525, 526, 530, 543, 554, 638, 1054, 1077 ЦК України, просив суд солідарно стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 56 341, 36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 жовтня 2012 року еквівалентно 450 336, 49 грн; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено; здійснено розподіл судових витрат.

У своїх висновках суд першої інстанції виходив з того, що позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконала; з урахуванням відступлення права вимоги за договором факторингу право вимоги за зобов'язанням позичальника належить ТОВ «Кей-Колект», тому існують підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що місцевий суд повно і всебічно дослідив відносини між сторонами, справу розглянуто на підставі встановлених фактичних обставин, що мають значення для правильного її вирішення, та належних доказів.

ОСОБА_3 у вересні 2016 року подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга ОСОБА_3 обґрунтовується доводами про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій, стягуючи відсотки за користування кредитними коштами, не звернули увагу на те, що ТОВ «Кей-Колект» звернулося із цим позовом у січні 2013 року, пропустивши строк для звернення із позовом, оскільки право звернення до суду у нього виникло у 2009 році, з моменту останнього платежу за користування кредитними коштами. Також заявник зазначала, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без її участі, оскільки вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи у зв'язку з чим не змогла скористатись своїм правом на подання заяви про застосування позовної давності. Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив її заяву про перегляд заочного рішення, тим самим порушивши її право на подання заяви про застосування позовної давності в розглядуваному спорі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження, ухвалою від 08 листопада 2017 року цивільну справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ПАТ «УкрСиббанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження 15 січня 2018 року передано до Верховного Суду.

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У підпункті 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2018 року справу № 200/11343/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Направляючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції врахував, що у процесуальному законодавстві України (пункт 2 частини першої статті 307 ЦПК України 2004 року) не передбачається можливості скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції з передачею справи на новий розгляд з підстав її розгляду за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду, а отже відсутній правовий механізм забезпечення права відповідача при апеляційному розгляді подати заяву про застосування строків позовної давності у випадку заочного розгляду його справи за його відсутності без належного повідомлення про час і місце розгляду справи, та зробив висновок, що існують достатньо обґрунтовані підстави відступити від висновку щодо застосування статей 256 -258 ЦК України у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-25цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15, від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи.

Враховуючи, що серед доводів досліджуваної касаційної скарги заявник посилається на порушення її права на подання заяви про застосування строків позовної давності у випадку заочного розгляду справи на стадії апеляційного розгляду, що становить причину направлення справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, № 200/11343/14-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає за обґрунтоване зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 10 частини 1 статті 252, пунктом 10 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 760/14479/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 200/11343/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді С. О. Карпенко

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик