Постанова

Іменем України

26 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 758/5553/15-ц

провадження № 61-7817св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

Учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідачі: ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецреалізація», ОСОБА_6,

треті особи: відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, публічне акціонерне товариство «Полтава-Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року у складі судді: Трегубенко Л. О. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року у складі суддів: Саліхова В. В., Прокопчук Н. О., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом про відновлення порушеного права іпотекодержателя за договором іпотеки майнових прав від 07 грудня 2005 року та визнання прилюдних торгів недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що 07 грудня 2005 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (далі - АППБ «Аваль»), назва якого змінена на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/1179/74/295, відповідно до умов якого, банк надав ОСОБА_5 кредит у сумі 44 500,00 дол. США з терміном повернення по 07 грудня 2015 року із сплатою 12,5 % річних.

07 грудня 2005 року з метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_5 за кредитним договором між АППБ «Аваль» та ОСОБА_7 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що й ОСОБА_5

07 грудня 2005 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д. М., та зареєстровано в реєстрі за № 2628, за яким в іпотеку банку були передані майнові права на гаражний бокс (будівельна адреса забудови, зазначена у договорі іпотеки: АДРЕСА_1; Б-Г) за договором № ВОЗ 9-19/5М від 29 листопада 2005 року, який мав перейти у власність ОСОБА_5 після введення об'єкту будівництва в експлуатацію.

У пункті 1.6 договору іпотеки сторони погодили, що після закінчення будівництва збудований гаражний бокс, що стане власністю ОСОБА_5, продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору, при цьому іпотечний договір є чинним і не потребує внесення змін та доповнень до нього.

Заочним рішенням Шевченківським районним судом м. Києва 16 березня 2010 року, яке вступило в силу 28 листопада 2010 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 235 893,27 грн - заборгованість по несплаченій частині кредиту; 13 928,24 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 2 624,98 грн пені за порушення строків погашення кредиту; 4 920,57 - пені за порушення строків погашення кредиту; 1 700,00 грн. судового збору та 120 грн - збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

14 березня 2011 року відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника.

Разом з тим, станом на день звернення до суду з даним позовом, судове рішення не виконано, зобов'язання ОСОБА_5 перед позивачем не припинено, заборгованість за кредитом добровільно не погашена і не стягнуто у примусовому порядку. Виконавче провадження триває.

Спірний гараж введено в експлуатацію та йому присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1, проте ОСОБА_5 у порушення умов договору іпотеки не повідомила ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про введення гаражу в експлуатацію та не вжила заходів щодо реєстрації у встановленому законом порядку обтяження прав власника на збудовану нерухомість і накладення заборони відчуження гаражного боксу.

Унаслідок незаконного виведення збудованого гаражного боксу з під обтяжень, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» втратив своє пріоритетне право перед іншими кредиторами на задоволення його вимог за рахунок предмета іпотеки. Зокрема, невнесення запису про заборону відчуження цього майна спричинило подальшу його реалізацію за наслідком проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна при примусовому виконанні виконавчого листа №2-353, виданого 11 травня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Полтава-Банк» заборгованості у сумі 126 027,40 грн.

Реалізація гаражного боксу проводилася товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецреалізація» (далі - ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація») згідно договору від 24 червня 2011 року № 1-11097 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Переможцем торгів було оголошено ОСОБА_6

Торги проведено з порушенням встановленої законом процедури. Зокрема, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як іпотекодержатель, не був сповіщений про проведення прилюдних торгів, внаслідок чого були порушені його права.

Посилаючись на те, що договір іпотеки не припинено, однак у зв'язку з умисним невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором іпотеки, а саме: неповідомлення позивача про введення в експлуатацію предмета іпотеки, ненаданні банку правовстановлюючих документів, а також ухилення від реєстрації у встановленому законом порядку обтяження прав власника на збудовану нерухомість, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був позбавлений права звернути стягнення на предмет іпотеки.

З урахуванням наведеного просив суд:

- відновити порушене право ПАТ РайффайзенБанк Аваль» як іпотекодержателя за договором іпотеки майнових прав, укладеного 07 грудня 2005 року.

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції Міністерства юстиції України в м. Києві внести записи про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, а саме: гаражного боксу №27, загально площею 18,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, яке є предметом договору іпотеки майнових прав, укладеного 07 грудня 2005 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_5, а також запис про виникнення заборони відчуження нерухомого майна обтяженого іпотекою зазначеного гаражного боксу;

- визнати за ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» право пріоритету іпотекодержателя нерухомого майна - гаражного боксу №27, на задоволення забезпечених іпотекою вимог відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб з моменту державної реєстрації іпотеки, тобто з 07 грудня 2005 року;

- визнати недійсними прилюдні торги від 04 серпня 2011 року з реалізації арештованого нерухомого майна гаражного боксу № 27;

- визнати недійсним протокол №1-11097 від 22 липня 2011 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить ОСОБА_5;

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовані тим, що відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки, взагалі не визначала майнові права як предмет іпотеки, а відтак, за договором від 07 грудня 2005 року у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не виникло прав іпотекодержателя, відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі № 168цс12 та від 04 вересня 2013 року у справі № 51цс13. Крім того, відповідно до заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2010 року розірвано кредитний договір, укладений 07 грудня 2005року № 014/1179/74/295 між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_5, а тому права позивача при проведенні прилюдних торгів порушені не були, оскільки іпотека була припиненою.

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, у якій просила скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині визнання прилюдних торгів і протоколу недійсними, у іншій частині позову банку відмовити. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вважає, що судами не застосовано норми, які підлягали застосуванню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження.

У березні 2018 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін, указував, що саме по собі задоволення вимог про визнання торгів недійсними не може призвести до поновлення прав позивача та суперечить приписам статті 3 ЦПК України (у редакції, на момент виникнення спірних правовідносин), 16 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України суд (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем у справі є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а відповідачем - зокрема, ОСОБА_5 Оскарженими рішеннями відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».У касаційній скарзіОСОБА_5, яка є відповідачем у справі, просить скасувати оскаржені рішення та задовольнити позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у частині позовних вимог про визнання недійсними прилюдних торгів та визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів.

Тлумачення статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) дозволяє зробити висновок, що особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте ОСОБА_5не зверталась до суду у порядку, передбаченому процесуальним законодавством з вимогою про визнання недійсними прилюдних торгів від 04 серпня 2011 року з реалізації арештованого нерухомого майна гаражного боксу № 27 та про визнання недійсним протоколу № 1-11097 від 22 липня 2011 проведення прилюдних торгів з реалізації майна, яке належало ОСОБА_5

Аналіз аргументів касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_5 не навела переконливих доводів, яким чином оскаржені рішення, якими відмовленоу задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», порушують її права та інтереси як відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін. Оскільки оскаржені судові рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В.І. Журавель