Справа № 128/3004/17
Провадження № 22-ц/772/1030/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О.І.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 рокуСправа № 128/3004/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької областів складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем, залишення у власності майна та зняття всіх обмежень, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області про зміну заходу забезпечення позову, ухвалене суддею Бондаренко О.І. 21 березня 2018 року, в м. Вінниця, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем, залишення у власності майна та зняття всіх обмежень.

14 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль.

Заява мотивована тим, що предметом спору у вказаній цивільній справі є належний ОСОБА_3 автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1.

13 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0000908 ухвалою апеляційного суду Вінницької області накладено арешт на автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження на період слідства та передано ОСОБА_3 у розпорядження під відповідальне зберігання.

Однак, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року у справі № 127/12965/17 вказаний автомобіль витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

13 березня 2018 року ОСОБА_3 на вказаному автомобілі було зупинено в м. Вінниці поліцейськими та поміщено даний автомобіль на штрафмайданчик,в зв'язку з виконавчим провадженням.

В зв'язку зі спробою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці Козачук І.Ю. повернути вказаний автомобіль ОСОБА_4 до прийняття рішення у вказаній цивільній справі, що може призвести до переховування, продажу автомобіля та перешкоджанню і неможливості виконання рішення по вказаній справі, заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль, належний ОСОБА_3 «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_2, червоного кольору, в зв'язку з перебуванням вказаного автомобіля на спеціальному майданчику для затриманих автомобілів, продовжувати його утримувати там до вирішення питання по суті справи і заборонити вчиняти певні дії із вказаним автомобілем.

14 березня 2018 року ухвалою суду заяву задоволено, накладено арешт на автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_2, червоного кольору з забороною вчиняти будь - які дії щодо даного автомобіля.

21 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про зміну заходу забезпечення позову з накладення арешту на автомобіль на інший, а саме передачу автомобіля у її розпорядження під відповідальне зберігання.

Заява мотивованим тим, що на даний час автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_2, червоного кольору поміщено на арештмайданчик, однак у позивача, виникла необхідність у користуванні вказаним автомобілем, а саме: перевозити хвору дитину з дому до лікарні та на навчання, при цьому не відчужуючи вказаний автомобіль.

21 березня 2018 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області замінено захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.03.2018 року у виді накладення арешту на автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_2, червоного кольору з забороною вчиняти будь - які дії щодо даного автомобіля. Автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_2, червоного кольору, який на даний час перебуває на арештмайданчику Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси», передано у розпорядження позивачу ОСОБА_3, під відповідальне зберігання.

Копію ухвали для виконання направлено учасникам справи, Державному підприємству МВС України «Інформ-Ресурси», Регіональному Сервісному Центру МВС України у Вінницькій області.

При цьому зазначено, що оскарження ухвали про заміну одного заходу забезпечення позову іншим не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій послалось на те, що судове рішення першої інстанції є незаконним, оскільки прийняте з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 21 березня 2018 року, а в задоволенні заяви про зміну заходів забезпечення позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не переконався в тому чи дійсно наявний спір та позивач добросовісно використовує право на звернення до суду з вказаними позовом.

Вважає, що в порушення п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року суд постановив оскаржувану ухвалу з метою зупинення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року, яким витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 автомобіль марки «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_2.

Також зазначає, що в порушення ч.11 ст. 153 ЦПК України суд першої інстанції допустив оскаржувану ухвалу до виконання до ще моменту набрання нею законної сили, тим самим вирішивши спір по суті.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали контрольного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про зміну заходу забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача існує необхідність транспортування її малолітньої дитини, яка має захворювання хребта та обмежена у пересуванні, до лікарні та навчального закладу.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені законодавством, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

Позов може забезпечуватися передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та порядок виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_3 - ОСОБА_6 станом на 2017 рік мав незадовільний стан здоров'я, що підтверджено консультативним висновком спеціаліста від 17 березня 2017 року, довідкою ВОДКЛ від 06 квітня 2017 року.

Відомості про стан здоров'я ОСОБА_6 станом на березень 2018 року в матеріалах справи відсутні.

Крім того, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував ту обставину, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

В даному випадку, суд не врахував та залишив поза увагою той факт, що докази про стан здоров'я ОСОБА_6 станом на березень 2018 року в матеріалах справи відсутні.

Крім того, слід зазначити, що необхідність у використанні транспортного засобу для задоволення власних потреб взагалі не може бути підставою для зміни заходу забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів.

Відповідно до положень п.7 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом передання речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Разом з тим, у даному випадку суд першої інстанції в порушення вимог закону передав спірний автомобіль на зберігання зацікавленій особі позивачу у справі.

Крім того, застосовуючи такий вид забезпечення позову суд не звернув уваги на положення ч.10 ст. 150 ЦПК України згідно яких не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Європейський суд з прав людини у справі "Суомінен проти Фінляндії" вказує, що хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов'язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень.

Оскільки при постановлені оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не виконав своїх обов'язків, визначених законом, повно, всебічно й об'єктивно не з'ясував усіх обставин справи, та не дав їм належної оцінки, не врахував вимоги закону, якими передбачені підстави для зміни виду забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду та постановлення нової про відмову у задоволенні заяви про зміну заходу забезпечення позову.

Керуючись ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 21 березня 2018 року та постановити нову, якою в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про зміну заходу забезпечення позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовій збір в сумі 352,40 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ Рибчинський В.П.

Судді /підпис/ Войтко Ю.Б.

/підпис/ Голота Л.О.

Згідно з оригіналом.

Суддя Рибчинський В.П.