Справа № 2-1991/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді Драного В.В.

при секретарі Деревянко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця щодо повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 звернулось до суду зі скаргою на повідомлення старшого державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо винесення зазначеного повідомлення від 02.11.2017 року та скасувати його, зобовязати старшого державного виконавця відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1991/11 від 30.03.2012 року виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №289/2007/ж від 19.10.2007 року в сумі 490020,57 грн., а також судові витрати в сумі 1820 грн.

В обґрунтування скарги вказано, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки на даний час у банку діє процедура ліквідації, Фонд є державною установою та звільнений від сплати авансового внеску на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а оскаржуване повідомлення обґрунтоване саме несплатою стягувачем авансового платежу.

Представник заявника в судове засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника заявника, скаргу підтримує, просить задовольнити.

Старший державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2А в судове засідання не зявилася, надала відзив на скаргу у якому зазначила, що 02.11.2017 року державним виконавцем з підстав не надання стягувачем підтвердження сплати авансового внеску, винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Посилаючись на ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», вважає, що стягувач не відноситься до державних органів, які звільненні від сплати авансового внеску. Відповідно до виконавчого документа стягувачем виступає ПАТ «ВіЕйБі Банк», а не Фонд гарантування вкладів фізичниї осіб, тому зобовязаний надати квитанцію про сплату авансового внеску. Просила в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист № 2-1991/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №289/2007/Ж від 19.10.2007 року в сумі 490020,57 грн., а також судові витрати в сумі 1820 грн.

Зазначений виконавчий лист предявлено до виконання на адресу Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1

Підставою звернення стягувача зі скаргою на рішення державного виконавця стало повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.11.2017 року з підстави, передбаченої п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Пунктом 8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску у разі, якщо авансування є обовязковим.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Орган держави - це організаційно і структурно уособлена частина державного механізму, яка наділена в установленому Конституцією України порядку державно-владними повноваженнями, правовими і матеріально-фінансовими ресурсами для реалізації завдань і функцій державної влади.

Термін «орган державної влади» є за Конституцією України вихідним. Похідними від нього є терміни «орган законодавчої влади», «орган виконавчої влади» і «орган судової влади».

Конституція України регламентує такі основні складові організації і діяльності органів державної влади: а) закріплює загальне призначення цих органів як засобу, інструменту реалізації народовладдя, народного суверенітету (ст.5); б) встановлює основні принципи їх організації і діяльності (поділ влади, участь громадян в управлінні державою, законність діяльності тощо) (ст.ст.5,6,19); в) розмежовує повноваження загальнодержавних і місцевих органів (ст.ст.116,119); г) встановлює структуру державних органів і правовий статус найважливіших з них: орган законодавчої влади - Верховна Рада України, глава держави - Президент України, органи виконавчої влади, що поділяються на: вищі (Кабінет Міністрів України); центральні (міністерства, державні комітети, центральні - органи виконавчої влади зі спеціальним статусом); місцеві (обласні, районні, міст Києва і Севастополя державні адміністрації, голови місцевих державних адміністрацій, відділи і управління обласних і районних державних адміністрацій, адміністрація державних підприємств, установ), органи судової влади - Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції (розділи 4,5,6,12).

Система державних органів утворює державний апарат.

Основоположною ознакою належності державного органу до державного апарату є наявність у органу держави державно-владних повноважень. Головні з них закріплені в Конституції України.

Відповідно до наказу Держспоживстандарту України від 28.05.2004 N 97 "Про затвердження національних стандартів України, державних класифікаторів України, національних змін до міждержавних стандартів, внесення зміни до наказу Держспоживстандарту України від 31 березня 2004 р. N 59 та скасування нормативних документів" , державна організація (установа, заклад) утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб хоча і є державною організацією, проте не здійснює реалізацію владних повноважень від імені держави, а відтак не є державним органом, який відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» звільняється від сплати авансового внеску.

Крім того, згідно з ч.3 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Пунктом 1 ч.4 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Звертаючись із заявою про примусове виконання вказаного рішення суду уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» хоча і вчиняє від імені Фонду та в межах своїх повноважень дії із забезпечення виведення цього банку з ринку під час здійснення його ліквідації, однак не є стягувачем у даному виконавчому провадженні, а також не здійснює при цьому владних повноважень та не виступає від імені державного органу.

Таким чином, вона діє від імені сторони у справі, а в подальшому від імені стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк», який відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не звільнений від сплати авансового внеску.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 07.10.2015 року у справі № 6-1521цс15.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску при поданні ним заяви про примусове виконання рішення суду суд вважає, що дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з підстави, передбаченої п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», є правомірними та такими, що відповідають вимогам законодавства, яке регулює дані правовідносини, а також те, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 37Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання, суд приходить до висновку, що права скаржника не було порушено, а тому скарга ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258-261, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 02.11.2017 року - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 31.03.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний