Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 752/4740/16-ц

провадження № 61-17358св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2, яка підписана представником ОСОБА_3, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 січня 2017 року у складі судді: Чобіток А. О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2, звернувся до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі - ПАТ) «ОТП Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 04 липня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про отримання позивачем кредиту у сумі 31 000 доларів США. Позивач просив захисти його права як споживача та визнати кредитний договір недійсним.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду м. Києва з апеляційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року.

28 грудня 2016 року ухвалою апеляційного інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху з мотивів несплати судового збору. Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із заявою про усунення недоліків.

23 січня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, постановлено вважати неподаною та повернуто.

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 січня 2017 року. У касаційній скарзі звертає увагу суду на те, що відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Крім того стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 серпня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

При поверненні апеляційної скарги апеляційний суд вказав, що посиланню позивача на статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при постановленні ухвали суду від 28 грудня 2016 року дана належна правова оцінка у сукупності з вимогами Закону України «Про судовий збір» у редакції станом на 01 вересня 2015 року, яким визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, який складається з абсолютно визначених норм права (норми з вичерпною конкретністю і повнотою встановлюють умови своєї дії, права і обов'язки суб'єктів та наслідки їх порушення), а диспозиція статті 5 Закону України «Про судовий збір», за способом викладення є описовою, тобто містить чіткий перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях та будь-яких ознак бланкетного та/або відсильного характеру (звертання до норм іншого нормативного акту іншої галузі права та/або інших норм цієї ж галузі права) не містить.

Проте із таким висновком апеляційного суду погодитися неможливо.

Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Таким чином апеляційний суд безпідставно поклав на ОСОБА_2, який звернувся до суду за захистом прав споживача, обов'язок зі сплати судового збору та передчасно визнав його апеляційну скаргу неподаною і повернув її.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 січня 2017 року скасувати та передати справу до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка підписана представником ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 січня 2017 року скасувати.

Передати справу № 752/4740/16-ц до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Журавель

В.М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило