Номер провадження: 22-ц/785/82/18
Головуючий у першій інстанції Леонов О.С.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,
За участю секретаря судового засідання: Цихиселі Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2017 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2017 року позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 ( р/р НОМЕР_2 , код НОМЕР_3 , МФО 820172, ДКСУ) заборгованість по комунальним послугам в розмірі 21 539, 81 грн. за користування житловим приміщенням в тимчасовому гуртожитку військової частини, розташовану в вивільненій будівлі № НОМЕР_4 військового містечка № НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 ( р/р НОМЕР_2 , код НОМЕР_3 , МФО 820172, ДКСУ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права , просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2017 року.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв`язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до ч.6 ст.19 , ст.274 ЦПК України вказана справа відноситься до категорії малозначних справ.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_1 було надано у тимчасове використання приміщення казарми військової частини НОМЕР_6 , розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом прийому-передачі до договору №70 від 02.01.2013 року.

Згідно п. 3.2 договорів №70 від 02.01.2013 року, ОСОБА_1 повинен здійснювати щомісячну оплату за проживання в безготівковій формі на рахунок військової частини НОМЕР_6 в ГУ ДКСУ в Одеській області.

В порушення вищезазначених норм чинного законодавства України та вимог пункту 3.2. договору № 76 від 02.01.2011 та договору №70 від 02.01.2013 року боржник не вносив плату за користування житловою площею та за спожиті комунальні послуги, що призвели до утворення заборгованості в сумі 22203,02 грн.

За змістом частини першої ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до статей 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону України №1875-1У визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно зі змісту ст.32 Закону №1875-1У плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховуються виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

З урахуванням встановлених обставин та наведених норм права. колегія суддів погоджується з висновками районного суду про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 21539,81 грн, з урахуванням зменшення заборгованості на суму 663,21 грн., за грудень 2012 року.
Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного нарахування заборгованості за тарифами для населення лише з липня 2013 року є неспроможними з огляду на наступне.
Вищезазначена вивільнена будівля являється переобладнаною казармою і не має статусу житлового фонду та використання їх врегульовано Наказом Міністра оборони України №737 від 30.11.2011 року.

А саме це казарми - будівлі, розташовані на територіях військових містечок, які переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду.

Згідно пункту 6.2 оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями, які розміщені в казармах і переобладнаних будівлях, здійснюється військовою частиною за рахунок кошторису Міністерства оборони України.

Наказом Міністра оборони України №322 від 17.05.2013 року внесені зміни до Наказу Міністра оборони України №737 від 30.11.2011 року пункт 6.2 викласти в такій редакції:

6.2. Оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями, які розміщені у спеціально пристосованих казармах і переобладнаних будівлях, здійснюється військовою частиною за рахунок кошторису Міністерства оборони України.

Військовослужбовці офіцерського складу та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які залишились перебувати на квартирному обліку у гарнізонах ЗС України і проживають у казармах та переобладнаних будівлях, компенсують військовій частині вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення.

Цей наказ набрав чинності з дня його офіційного опублікування. Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 червня 2013 року за № 893/23425, офіційно опублікований 11.07.2013 року.

При цьому, військова частина НОМЕР_6 зробила перерахунок боржнику ОСОБА_1 по тарифам для населення з 12.07.2013 року.

Доводи апеляційної скарги щодо непідписання скаржником актів звірок є необгрунтованими, оскільки останній не позбавлений був права, в разі непогодження з актом, зазначити у ньому свої зауваження.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості примушення особи до вчинення дій , які не є для неї обов`язковими у відповідності до ч.2 ст.14 ЦК України, є неспроможними, оскільки скаржник, як споживач комунальних послуг зобов`язаний оплачувати їх вартість.

У відповідності вимог ст. 367 ЦПК України, суд обмежений доводами апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.
Таким чином, колегія вважає, що, розглядаючи справу місцевий суд перевірив усі докази, які навів позивач у підтвердження своїх вимог та заперечення відповідача, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія ,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2017 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Цюра
Судді: С.М. Сегеда
Н.А. Кононенко

Повний текст судового рішення складено: 11.04.2018 року