Постанова

Іменем України

08 травня 2018 року

м. Київ

справа № 425/3795/13-ц

провадження № 61-13289св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач (відповідач ) - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат ОСОБА_2,

відповідач (позивач) - ОСОБА_3,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - адвокатом ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Луганської області у складі колегії суддів: Назарової М. В., Карташова О. Ю., Лозко Ю. П. від 23 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що з 19 вересня 1979 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який розірвано 25 грудня 2012 року. За час перебування в зареєстрованому шлюбі і проживання однією сім'єю вони набули у спільну сумісну власність нерухоме та рухоме майно: нежитлове приміщення із земельною ділянкою на АДРЕСА_1; нежитлове приміщення (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»); нежитлове приміщення (магазин) із земельною ділянкою на АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_4; житловий будинок із земельною ділянкою у АДРЕСА_5; гараж НОМЕР_4 в блоці НОМЕР_5 у кооперативі «Лада» в м. Рубіжне Луганської області; легковий автомобіль Мазда-6; легковий автомобіль Опель-Астра; автомобіль ГАЗ-2705; кіоск торговий на АДРЕСА_6; акції ПАТ «Укрсоцбанк» у загальній кількості 47 281 грн; магазини «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2».

До розірвання шлюбу 22 листопада 2012 року між ними було досягнуто домовленості про поділ майна та в простій письмовій формі укладено мирову угоду, яку він виконав у повному обсязі, фактично сплативши ОСОБА_3 загалом 119 000 дол. США, а саме, 40 000 дол. США за проданий ним за згодою відповідача 04 жовтня 2012 року магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» на АДРЕСА_7; 8 000 дол. США в рахунок різниці в оціночній вартості нежитлових приміщень; 40 000 дол. США за проданий 23 травня 2013 року магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» на АДРЕСА_8; 30 000 дол. США в рахунок 1/2 частини в житловому будинку АДРЕСА_5; 1 000 дол. США в рахунок різниці у вартості автомобілів. Тому позивач вважає, що магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» та вказаний житловий будинок втратили статус об'єкта спільної сумісної власності.

Враховуючи вже отримане відповідачем за вказаною угодою та вимоги Сімейного кодексу України (далі - СК України) щодо рівності часток подружжя, позивач просить провести розподіл спільного сумісного майна подружжя наступним чином: додатково виділити відповідачу в натурі квартиру АДРЕСА_4, вартістю 5 658 дол. США, що еквівалентно 141 450 грн; гараж, вартістю 50 000 грн; легковий автомобіль Опель-Астра вартістю 250 000 грн, що еквівалентно 10 000 дол. США; кіоск торговий вартістю 50 000 грн, що еквівалентно 2 000 дол. США, а загалом на загальну суму 138 658 дол. США, що еквівалентно 3 466 658 грн.

Просив виділити йому в натурі нежитлове приміщення із земельною ділянкою на АДРЕСА_1, вартістю 29 751,6 дол. США, що еквівалентно 743 790 грн; нежитлове приміщення на АДРЕСА_2, вартістю 15 803 дол. США, що еквівалентно 395 075 грн, із земельною ділянкою вартістю 877 дол. США, що еквівалентно 21 945 грн; квартиру АДРЕСА_3, вартістю 8 629 дол. США, що еквівалентно 215 725 грн; житловий будинок із земельною ділянкою у АДРЕСА_5, вартістю 20 879,52 дол. США, що еквівалентно 521 988 грн; легковий автомобіль Мазда-6, вартістю 12 000 дол. США, що еквівалентно 300 тис. грн; автомобіль ГАЗ-2705, вартістю 1 500 дол. США, що еквівалентно 37 500 грн; акції ПАТ «Укрсоцбанк» в загальній кількості 47 281 штук на загальну суму 4 728 грн., що еквівалентно 189,12 дол. США, а загалом на загальну суму 89 630,04 дол. США, що еквівалентно 2 240 751 грн.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 в натурі вже виділено відповідно до укладеної між ними 22 листопада 2012 року мирової угоди майно та нею отримані грошові кошти від його відчуження, просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 612 953,50 грн різницю у вартості майна та визнати за ними право власності на виділене в натурі рухоме та нерухоме майно.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного нажитого майна, який уточнила, та крім заявленого позивачем ОСОБА_1 до поділу майна вважала спільним сумісним майном подружжя також нежитлове приміщення на АДРЕСА_9, вартістю 815 000 грн; предмети домашнього вжитку, що знаходяться в спірному житловому будинку, загальною вартістю 214 100 грн та майно, що знаходиться в офісі фірми «ІНФОРМАЦІЯ_3» за адресою: АДРЕСА_9, вартістю 13 600 грн; два об'єкти незавершеного будівництва на АДРЕСА_5 - гараж вартістю 50 000 грн та прибудову до житлового будинку з 2-х кімнат вартістю 50 000 грн.

Просить поділити спільно надбане майно, виділивши їй в натурі у власність: автомобіль Опель-Астра, вартістю 80 000 грн; нежитлове приміщенні на АДРЕСА_1, вартістю 815 000 грн; нежитлове приміщенні на АДРЕСА_2, вартістю 407 500 грн; земельну ділянку на АДРЕСА_1, вартістю 19 400 грн, загалом на суму 1 321 900 грн.

ОСОБА_1 виділити в натурі у власність: автомобіль Мазда-6 вартістю 96 000 грн; акції ПАТ «Укрсоцбанк» в загальній кількості 45 072 штук; автомобіль Газель 2705 вартістю 32 000 грн; трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, вартістю 122 250 грн; нежитлове приміщення на АДРЕСА_9, вартістю 815 000 грн; житловий будинок за вищевказаною адресою, вартістю 1 222 500 грн із земельною ділянкою вартістю 19 400 грн; предмети домашнього вжитку та майно, що знаходиться в спірному будинку та в офісі фірми «ІНФОРМАЦІЯ_3», а всього на суму 2 634 850 грн.

Також просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 656 475 грн різницю у вартості майна.

Вказані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 04 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково. Поділено майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яке є спільною сумісною власністю подружжя .

Виділено у власність ОСОБА_1 Ѕ частини нежитлового приміщення,

розташованого за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 222 377,50 грн та Ѕ частини земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, вартістю 19 570 грн; Ѕ частини нежитлового приміщення, розташованого на АДРЕСА_2, вартістю 124 685,50 грн та Ѕ частини земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, вартістю 10 972,50 грн; Ѕ частини нежитлового приміщення, розташованого на АДРЕСА_9, вартістю 187 845 грн та Ѕ частини земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, вартістю 16 530 грн; Ѕ частини квартири АДРЕСА_4, вартістю 44 641,50 грн; жилий будинок на АДРЕСА_5, вартістю 521 988 грн та земельну ділянку, яка розташована за вказаною адресою, вартістю 21 296 грн; квартиру АДРЕСА_3 вартістю 136 166 грн; автомобіль МАЗДА-6, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 96 000 грн; автомобіль ГАЗ-2705, 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 12 000 грн; акції ПАТ «Укрсоцбанк» в загальній кількості 45 700 штук на суму 4 728 грн. Всього майна на суму 1 418 800 грн.

Виділено у власність ОСОБА_3 Ѕ частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 222 377,50 грн та Ѕ частини земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, вартістю 19 570 грн; Ѕ частини нежитлового приміщення, розташованого на АДРЕСА_2, вартістю 124 685,50 грн та Ѕ частини земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, вартістю 10 972,50 грн; Ѕ частини нежитлового приміщення, розташованого на АДРЕСА_9, вартістю 187 845 грн та Ѕ частини земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, вартістю 16 530 грн; Ѕ частини квартири АДРЕСА_4, вартістю 44 641,50 грн; автомобіль Опель-Астра 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 80 000 грн. Всього майна на суму 706 622 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 356 089 грн різницю вартості Ѕ частини спільного сумісного майна подружжя.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що спірне нерухоме та рухоме майно набуто спільно сторонами під час перебування їх в шлюбі та за правилами статті 357 ЦК України, статей 60, 63, 65, 69-71 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності, частки дружини та чоловіка є рівними, тому наявні підстави для виділення у власність кожній із сторін нерухомого та рухомого майна в частині, що узгоджена сторонами, зі стягненням різниці у вартості цього майна з позивача на користь відповідача, а щодо поділу майна в частині, в якій сторони не дійшли згоди, суд обмежився виділенням у власність кожній із сторін Ѕ частини нерухомого майна, оскільки сторони на порушення вимог частини четвертої, п'ятої статті 71 СК України не внесли відповідних грошових сум на рахунок суду. Здійснюючи поділ спірного майна, суд першої інстанції відхилив доводи ОСОБА_1 щодо виконання ним умов мирової угоди від 22 листопада 2012 року та доповнення до неї від 03 травня 2013 року про виплату ОСОБА_3 119 000 дол. США за спільне майно подружжя, оскільки мирова угода не була нотаріально посвідчена, а доказів передачі та отримання ОСОБА_3 вказаної у ній суми позивач не надав.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 23 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 04 жовтня 2016 року в оскаржуваній частині про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, визнання права власності та позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, визнання права власності та в частині вирішення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Виділено в натурі ОСОБА_1 та визнано за ним право особистої приватної власності на: об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, що складається з основної будівлі-магазину загальною площею 56,0 кв. м, вартістю 391 914,4 грн, та земельну ділянку площею 0,0077 га, розташовану за вказаною адресою, кадастровий номер НОМЕР_6, вартістю 21 945 грн; трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, житловою площею 38,2 кв. м, загальною площею 63,0 кв. м, вартістю 213 999,2 грн; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 252 кв. м, житловою площею 108,8 кв. м; житловий будинок літ. «А-ЗЖ», «а», «а1», ПД, сарай літ. «Б», навіс літ. «В», вагончик літ. «Г», літній душ літ. «Д», уборна літ. «У», споруди 1-5, басейн 6, погріб ПГ вартістю 521 988 грн, та земельну ділянку площею 0,2124 га, розташовану за вказаною адресою , вартістю 21 296 грн; об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9, будівля матеріального складу - літ «ЛЛ-1 л» вартістю 590 438,4 грн; автомобіль Мазда-6, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі № НОМЕР_7, вартістю 96 000 грн; автомобіль ГАЗ-2705, 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, шасі НОМЕР_8, вартістю 12 000 грн; акції ПАТ «Укрсоцбанк» 45 072 штук, вартістю 4 728 грн, а всього на суму 1 874 309 грн.

Виділено в натурі ОСОБА_3 та визнано за нею право особистої приватної власності на: об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: літ. «А», «А-1,а» - виробнича будівля загальною площею 634,1 кв. м, літ. «Б», «В», «Г» - навіси, літ. «Д» - склад негорючих матеріалів, літ. «Е», «Е-1» - тепла автостоянка, 1-8 споруди, вартістю 699 012,8 грн; земельну ділянку площею 0,2693 га, розташовану за вказаною адресою, кадастровий номер НОМЕР_9, вартістю 39 140 грн; однокімнатну квартиру АДРЕСА_4, житловою площею 17,0 кв. м, загальною площею 32,9 кв. м, вартістю 140 318,4 грн; автомобіль Опель Астра, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_10, вартістю 80 000 грн, а всього на суму 958 471,2 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 79 001,1 грн компенсації різниці вартості виділених часток у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в оскаржуваній частині та здійснюючи інший розподіл спільного сумісного майна подружжя, виділивши позивачу майно на загальну суму 1 874 309 грн, а відповідачу - на суму 958 471,2 грн, апеляційний суд виходив із рівності часток подружжя, установленого між сторонами порядку користування спірним майном та його вартості на час поділу з урахуванням офіційного курсу Національного банку України. При цьому, апеляційний суд врахував часткове виконання ОСОБА_1 умов мирової угоди від 22 листопада 2012 року та доповнення до неї від 03 травня 2013 року про виплату ОСОБА_3 48 300 дол. США за відчужене на час розгляду справи нерухоме майно, що підтверджується відповідними розписками.

У касаційній скарзі, поданій 17 січня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_3 просить змінити судове рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про врахування при поділі майна мирової угоди щодо домовленості сторін про його поділ.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд належної правової оцінки доводам та запереченням ОСОБА_3 щодо невиконання ОСОБА_1 умов мирової угоди про поділ спільного сумісного майна подружжя не надав; не врахував, що форма мирової угоди не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не була нотаріально посвідчена, а тому не має юридичної сили. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів передачі ОСОБА_3 грошових коштів на виконання указаної мирової угоди; наявність будь-яких розписок, які б підтверджували факт отримання нею цих коштів, матеріали справи не містять. Таке свідчить про те, що апеляційний суд неправомірно зменшив частку відповідача в майні подружжя на суму 1 073 840,00 грн.

У березні 2017 року ОСОБА_1 надіслав до суду заперечення на касаційну скаргу, у яких, посилаючись на те, що апеляційний суд повно і всебічно з'ясував обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин, просив касаційну скаргу представника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін. Зазначав, що на спростування наданих ним доказів передачі ОСОБА_3 грошових коштів на виконання указаної мирової угоди, остання не надала будь-яких доказів.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

13 березня 2018 року до Верховного Суду надійшла вказана цивільна справа.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положення ЦК Української РСР 1963 року та КпШС Української РСР, які при розгляді даної справи підлягали застосуванню поряд із ЦК України 2003 року та СК України, встановлювали принцип презумпції спільності майна подружжя та рівність їх часток (статті 22, 28 КпШС Української РСР).

Конструкція норми статті 60 СК України також свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

За змістом частини першої статті 70, частини першої статті 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Суд установив, що з 19 вересня 1979 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25 грудня 2012 року.

Під час перебування у шлюбі сторони придбали таке майно:

1) за договорами купівлі-продажу від 16 квітня 2009 року - об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: літ. «А», «А-1,а» - виробнича будівля загальною площею 634,1 кв. м, літ. «Б», «В», «Г» - навіси, літ. «Д» - склад негорючих матеріалів, літ. «Е», «Е-1» - тепла автостоянка, 1-8 споруди , та земельну ділянку площею 0,2693 га за вказаною адресою;

2) за договорами купівлі-продажу від 14 листопада 2007 року - об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, що складається з основної будівлі-магазину загальною площею 56,0 кв. м, та земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,0077 га, кадастровий номер НОМЕР_11, вартістю 21 945 грн.;

3) за договором купівлі-продажу від 26 серпня 2010 року однокімнатну квартиру АДРЕСА_4, житловою площею 17,0 кв. м, загальною площею 32,9 кв. м;

4) трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, житловою площею 38,2 кв. м, загальною площею 63,0 кв. м;

5) житловий будинок із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 252 кв. м, житловою площею 108,8 кв. м з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою площею 0,2124 га (свідоцтво про право власності НОМЕР_12 від 12 липня 2006 року, видане на ім'я ОСОБА_3);

6) автомобіль Мазда-6, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі НОМЕР_7;

7) автомобіль Опель-Астра, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_10;

8) автомобіль ГАЗ-2705, 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, шасі № НОМЕР_8;

9) акції ПАТ «Укрсоцбанк» 45 072 штук.

Обидві сторони визнали, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя.

Крім того, відповідачем ОСОБА_3 в своєму позові заявлено як спільне сумісне майно подружжя нежитлове приміщення на АДРЕСА_9.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що 22 листопада 2012 року між ним та ОСОБА_3 в простій письмовій формі була укладена мирова угода, якою визначено обсяг спільно набутого майна, до якого віднесено крім спірного майна, включаючи і нежитлове приміщення на АДРЕСА_9, і нежитлові приміщення на АДРЕСА_7 та на АДРЕСА_8. Також встановлений спосіб його поділу між сторонами в натурі, за яким ОСОБА_3 належало, крім іншого, 40 000 дол. США від продажу нежитлового приміщення на АДРЕСА_7; нежитлове приміщення на АДРЕСА_8; Ѕ частини нежитлового приміщенні на АДРЕСА_1;автомобіль Опель-Астра; 30 000 дол. США за Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_5; 8 000 дол. США різниці в оціночній вартості нежитлових приміщень; Ѕ частини акцій ПАТ «Укрсоцбанк».

ОСОБА_1 належали нежитлові приміщення на АДРЕСА_2 та на АДРЕСА_9;автомобілі Мазда-6 та ГАЗ-2705; Ѕ частини нежитлового приміщення на АДРЕСА_1;будинок за адресою: АДРЕСА_5 та Ѕ частини акцій ПАТ «Укрсоцбанк».

Сторони погодили, що продаж спільних об'єктів нерухомості здійснюється за взаємно погодженою ціною і виручена сума ділиться порівно.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2012 року ОСОБА_1 продав ОСОБА_10 нежитлове приміщення (магазин продтоварів) на АДРЕСА_7 за нотаріально посвідченою згодою дружини за 265 200 грн (а. с. 111, т. 1).

На підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 2013 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_11 за згодою чоловіка продав ОСОБА_12 нежитлове приміщення на АДРЕСА_8 за 178 576 грн (а. с. 122-123, т. 1).

Із написів на мировій угоді, які засвідчені власноручним підписом ОСОБА_3, вбачається, що 22 листопада 2012 року вона отримала 48 000 дол. США та 300 дол. США різниці у вартості автомобілів, а 25 грудня 2012 року отримала у сумі 21 700 дол. США у рахунок боргу (а. с. 105-106, т. 1).

Вирішуючи спір по суті та здійснюючи поділ спільного сумісного майна подружжя, апеляційний суд зменшив частку відповідача в майні подружжя, врахувавши часткове виконання ОСОБА_1 умов мирової угоди від 22 листопада 2012 року про виплату ОСОБА_3 48 300 дол. США за відчужене на час розгляду справи нерухоме майно.

У той же час, із матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення на АДРЕСА_7, яке було відчужене ОСОБА_1 та за яке згідно мирової угоди ОСОБА_3 отримала 40 000 дол. США, не увійшло до предмета поділу спільного сумісного майна подружжя у заявлених сторонами позовних вимог. Тому отримана відповідачем за вказане майно грошова компенсація не може враховуватися при поділі іншого сумісного майна подружжя.

Разом із тим, відповідно до мирової угоди ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 8 000 дол. США різниці в оціночній вартості нежитлових приміщень та 300 дол. США різниці у вартості автомобілів (залишок за різницю у вартості автомобілів становить 700 дол. США).

Із написів на мировій угоді вбачається, що 25 грудня 2012 року ОСОБА_3 отримала 700 дол. США, 19 000 дол. США та 2 000 дол. США, у рахунок боргу.

Проте, в рішенні апеляційного суду з цього приводу відсутні будь-які висновки, апеляційний суд даному факту не надав правової оцінки, не з'ясував правову природу цих коштів.

Від з'ясування зазначених обставин залежить правильність вирішення спору, оскільки у разі, якщо вказані грошові кошти були сплачені ОСОБА_3 у рахунок грошової компенсації частини вартості спільного сумісного майна подружжя, яке є предметом судового поділу, то така сума має враховуватися при його поділі.

Разом із тим, беручи до уваги як належний доказ розписку, складену 22 травня 2013 року сином ОСОБА_3 - ОСОБА_11 про отримання ним від позивача 15 000 дол. США та зарахування їх на рахунок своєї матері в якості погашення боргу за мировою угодою сторін, апеляційний суд не навів посилання на докази, якими підтверджується той факт, що вказані кошти були зараховані на рахунок відповідача та за яке саме майно вони були сплачені, чи увійшло таке майно до предмету судового поділу (а. с. 109, т. 1). Факт отримання вказаних коштів ОСОБА_3 заперечує.

З урахуванням наведеного, висновки апеляційного суду про визначений порядок поділу спільного сумісного майна подружжя з урахуванням стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації частини його вартості є передчасними.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом повністю не встановлено, а тому судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу вимог статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - адвокатом ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 23 грудня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило