АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1933/17 Номер провадження 22-ц/786/1140/18Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

02 травня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області Лобов О.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАП КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2

Не погодившись з вказаним рішенням суду, його оскаржено ПАП КБ «ПриватБанк»

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи (ч. 6 ст. 62 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 356 ЦПК України, апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно з ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачали можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.

В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Разом з тим у пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов'язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За статтею 59 Конституції України (в редакції цього Закону) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України було доповнено статтею 1312, за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

За частиною першою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

За змістом статті 1312 Конституції України необхідність її додаткової регламентації законом передбачена частиною четвертою цієї статті щодо встановлення винятків представництва в суді адвокатами, зокрема, визначення поняття малозначних спорів.

Натомість частини перша та третя статті 1312 Конституції України не вимагають необхідності їх додаткової законодавчої регламентації, а чинні до введення в дію цієї статті положення частини третьої статті 58 ЦПК України щодо представництва юридичних осіб не відповідають зміненим конституційним нормам.

Як вбачається з апеляційної скарги та доданих до неї документів, сама апеляційна скарга підписана представником ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 (а.с.74) на підставі довіреності від 26.01.2018 року (а.с.76).

В матеріалах справи міститься фотокопія договору про надання правової допомоги від 26.01.2018 року, з якої вбачається, що договір укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі виконуючого обов'язки голови правління ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_6 та юрисконсультом департаменту претензійної роботи ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5, проте відсутні докази наявності у останньої особи статусу адвоката чи керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені банку відповідно до закону, статуту, положення.

Відповідно до ч.2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу, згідно якої апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

За таких обставин апеляційна інстанція позбавлена можливості призначити вказану справу до розгляду, а тому необхідно апеляційну скаргу залишити без руху та надати апелянту строк для усунення недоліків для виконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 1311 та ст. 1312 Конституції України та ст. 356 ЦПК України.

Роз'яснити скаржнику, що в разі не усунення зазначених недоліків впродовж десяти днів з моменту отримання ухвали, апеляційна скарга буде визнана неподаною і повернута.

Керуючись ст.357 ч.2 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року, залишити без руху, надати строк для усунення вказаних недоліків, але не більше десяти днів з дня отримання даної ухвали.

В разі не виконання вимог ухвали апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.А.Лобов

Згідно з оригіналом:

Суддя: О. А. Лобов