гСправа № 358/971/17 Провадження № 6/358/20/18
УХВАЛА

про залишення подання без руху

10 травня 2018 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Корбут В.М., розглянувши матеріали подання старшого державного виконавця Богуславського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2018 року старший державний виконавець Богуславського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 (далі-державний виконавець) звернувшись до суду з вищевказаним поданням, просить обмежити боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України до повного погашення зобовязань покладених на нього виконавчим документом.

Дослідивши подання та матеріали надані до нього, суддя дійшов висновку, що вказане подання слід залишити без руху, з наступних підстав.

Суд керується при розгляді подання вимогами нової редакції ЦПК України, який набрав законної сили і діє з 15.12.2017 року згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. №2147-VІІІ.

Однак державний виконавець всупереч вимогам діючого законодавства в поданні посилається на положення ст. 377-1 ЦПК України в редакції, що втратила чинність. Вказане є неприпустимим.

Крім того, державним виконавцем при зверненні до суду з поданням не враховано вимоги та розяснення, викладені у розділі ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5 (у редакції 01.08.2017р.) та у листі Міністерства юстиції України від 06.06.2008 року № 25-32/507 Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладених на них рішеннями судів, а саме:

не підтверджено факт ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (п.11.1.1 Інструкції), який має підтверджуватись сукупністю доказів, зазначених державним виконавцем у поданні.

Так, в подані відсутні наступні відомості:

- про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання;

- чи отримував боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження;

- чи викликався боржник до відділу ДВС;

- чим підтверджується факт того, що боржник має намір виїхати за межі України і що саме обмеження у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання ним рішення суду і буде сприяти погашенню заборгованості;

- про те, що державним виконавцем здійснені всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» по виконанню виконавчого документу.

В подані не зазначено, які конкретні заходи необхідно застосувати до боржника (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити, що передбачено п.11.1.2 Інструкції.

Відсутні відомості про те, що державний виконавець повідомив боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, як це передбачено п. 11.1.5 Інструкції.

Подання не погоджено з начальником відділу ДВС, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, що передбачено наказом МЮУ №2274/5 від 25.12.2008 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби».

Верховним Судом України в Узагальненні судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 30.09.2016р. зазначено, що: «в аналізі судової практики, здійсненому у грудні 2012 р., ВСУ висловив думку, що в разі неналежного оформлення подання державних виконавців правильною є практика, коли суди залишають подання без руху, надаючи державному виконавцю строк для усунення недоліків, а в разі невиконання такої ухвали повертають ці подання відповідно до ст.121 ЦПК (в ред. 2004р.). Така позиція і зараз визнається правильною».

Відповідно до ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки нормами ЦПК України не передбачене залишення без руху подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви (ст.185 ЦПК України).

Враховуючи наведене, приходжу до переконання про необхідність залишення подання без руху та надання державному виконавцеві строку для усунення та виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного виконавця Богуславського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України - залишити без руху, надавши державному виконавцю строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, тобто до 21 травня 2018 року.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк подання буде вважатися неподаним та повернуто державному виконавцю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_3