Справа № 202/4391/17
Провадження № 2-о/202/2/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» обласної ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про встановлення факту володіння на праві власності нерухомим майном, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року заявник звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою, в якій просить встановити факт володіння ОСОБА_2 на праві власності квартирою №64 у будинку №6 по провулку Фестивальному у м. Дніпро. Заява обґрунтовується тим, що 30 жовтня 1998 року між заявником та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1. Вказаний договір нотаріально не посвідчувався, укладався та був зареєстрований на товарній біржі «НОВЕ СТОЛІТТЯ» за №465. Нещодавно заявник втратила оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 жовтня 1998 року. Заявник звернулась до Товарної біржі «НОВЕ СТОЛІТТЯ» для отримання дублікату вищезазначеного договору, однак дізналась, що за рішенням суду вищезазначену біржу було припинено. Вважає, що за таких умов заявник позбавлена можливості підтвердити своє належним чином зареєстроване право власності на спірну квартиру, а тому зазначений факт має бути встановлений у судовому порядку. З цих підстав заяву просила задовольнити.

Заявник в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи наявна заява від імені заявника, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі та заяву про встановлення юридичного факту задовольнити.

Заінтересовані особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи наявна заява від імені представника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, відповідно до якої просила розглянути справу та винести рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши докази про справі, приходить до висновку про залишення заяви без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

В силу ч.6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В своїй заяві ОСОБА_2 ставить питання про встановлення факту володіння на праві власності нерухомим майном без правовстановлюючих документів. При цьому заявник посилалась на пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», яким передбачено встановлення факту володіння громадянином жилим будинком на праві власності, якщо власником був втрачений правовстановлюючий документ на цей будинок.

Дійсно, пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було передбачено встановлення факту володіння громадянином жилим будинком на праві власності, якщо власником був втрачений правовстановлюючий документ на цей будинок і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку.

Суд також враховує, що зазначена постанова Пленуму була прийнята в 1995 році та зміни до неї внесені в 1998 році. Однак, з 2004 року набрав чинності новий ЦК, у якому наявна ст. 392 ЦК, що безпосередньо передбачає право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Так, за правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Цією нормою законодавець передбачив саме такий захист прав власника у разі втрати ним документів, які засвідчують його право власності на майно, що відповідає п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а саме способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Отже, в порядку окремого провадження питання встановлення юридичного факту щодо належності на праві власності нерухомого майна, якщо власником було втрачено правовстановлюючий документ і немає можливості підтвердити наявність права власності, не допускається.

Таким чином, у даному випадку виник спір про право, що виключає можливості розгляду заяви ОСОБА_2 про встановлення факту володіння на праві власності квартирою в порядку окремого провадження.

Керуючись ст. 294, 315 ЦПК України , -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» обласної ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про встановлення факту володіння на праві власності нерухомим майном залишити без розгляду.

Розяснити заявнику її право на подання позовної заяви на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя Волошин Є.В.