Справа №489/5334/17
Провадження №2/489/711/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 квітня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум'янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Животовою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила: встановити факт того, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є сином ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року; встановити факт належності ОСОБА_5 правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.01.1994 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду; визнати за нею право власності на квартиру №АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Позивач посилається на те, що приватним нотаріусом відмовлено їй в оформленні спадщини в зв'язку із наданням документів, що не відповідають вимогам діючого законодавства з огляду на те, що неможливо встановити те, що її батько є сином померлої ОСОБА_5, у правовстановлюючому документі при написанні імені спадкодавця допущена помилка, яка виправлена, проте виправлення не оговорене належним чином, а тому право власності в порядку спадкування необхідно визнати у судовому порядку.
Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Від представника відповідача надійшли заперечення проти позову, в якій просили слухати справу за відсутності їхнього представника та відмовити в задоволенні позову в зв'язку із тим, що Миколаївська міська рада є неналежним відповідачем у справі та відсутністю осіб, які фактично прийняли спадщину.
Заяву про слухання справи за не може бути прийнято судом до уваги, оскільки вона подана по справі за позовом ОСОБА_6, якій представник відповідача просить відмовити в задоволення позову.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини.
Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_8, свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1.
У посвідці про народження серії НОМЕР_2 зазначено, що батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_10 та ОСОБА_5.
Як вбачається із свідоцтв про смерть серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла мати позивача ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року батько позивача - ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла бабуся позивача ОСОБА_5, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5.
Після смерті бабусі позивача відкрилася спадщина у вигляді частки квартири №АДРЕСА_1.
Вказана квартира на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1994 року, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду.
Довідкою житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 04.05.2017 року №1394 встановлено, що ОСОБА_5 була зареєстрована з 13.01.1983 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року в квартирі №АДРЕСА_1, на день смерті з нею були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_11.
Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинської К.Т. від 05.08.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 з огляду на те, що в наданому на підтвердження родинних відносин з померлою бабусею надане свідоцтво про народження батька позивача - ОСОБА_4, однак через потертість документу і вигорання чорнила прізвище особи, на ім'я якої видане дане свідоцтво про народження майже не проглядається та не прочитується. В правовстановлюючому документі на спадкове майно - свідоцтві про право власності на житло, виданого 13 січня 1994 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням від 13 січня 1994 року №44/э, при написанні імені спадкодавця допущена помилка, яка виправлена, проте виправлення не оговорене належним чином.
З довідки державного архіву Миколаївської області від 12.09.2017 року №000д-610/03-06 вбачається, що підтвердити факт народження ОСОБА_4 у 1937 році неможливо через відсутність у запиті пошукових даних, а саме місця реєстрації народження. Встановити місце реєстрації згідно з наданою ксерокопією свідоцтва про його народження неможливо через технічний стан документа. В актових записах про народження відділу ЗАГС виконкому Миколаївської міськради Миколаївської області за 1937 рік відомостей про народження ОСОБА_4 немає.
Позивач посилається на те, що в актових записах про народження відсутні відомості про народження її батька, бабуся померла, а Миколаївської міської служби приватизації державного житлового фонду вже не існує, а тому вона позбавлена можливості скористатися своїм правом на видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
З огляду на досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 а саме те, що вони є матір'ю та сином.
Також суду надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на житло від 13ю.01.1994 року видане Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду належав ОСОБА_5
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у грудні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року станом на 30.10.1999 року.
Статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Положеннями ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Згідно із ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
За змістом ч. 1 ст. 549 цього Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
У судовому засіданні встановлено факт прийняття ОСОБА_3 справдщини, оскільки вона фактично проживала з померлою з 1985 року, вступила в управління спадковим майцном, сплачувала всі необхідні платежі, вела утримання спадкового майна.
Приписами статті 551 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
Враховуючи викладене, досліджені докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_14 померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а саме те що вони є матір'ю та сином.
Встановити факт належності ОСОБА_14 правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1, видане 13.01.1994 року Миколаївською Міською службою приватизації державного житлового фонду.
Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_14, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум'янцева
Повний текст судового рішення складено «02» травня 2018 року.