Справа № 489/1292/15-ц
Номер провадження 2/489/6/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Сироватка Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,

представники учасників справи :

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. Вказувала на те, що їй та відповідачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Проте на теперішній час, сторони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку користування спільним майном та мають намір розділити його в натурі.

В подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги, відповідно до яких вона остаточно просила поділити в натурі між співвласниками ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову не заперечує та вважає необхідним поділити між сторонами спільний житловий будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує, оскільки позивачем заявлено вимоги про поділ майна в натурі, а не про виділ її частки, попри те, що поділ можливий лише за наявності згоди всіх власників, що в свою чергу порушує її права.

Згідно Ухвали суду від 10.06.2016 року судом за клопотанням позивача призначено по справі будівельно-технічну експертизу, яка через ненадання сторонами експерту необхідних документів не була проведена та у зв'язку з чим 09.09.2016 року провадження у справі відновлено.

11.10.2016 року Ухвалою суду вдруге призначено по справі будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Херсонського відділення ОНДІСЕ.

31.08.2017 року провадження у справі відновлено у зв'язку з надходження Висновку експерта складеного за результатами проведеного дослідження.

21.11.2017 року у судовому засіданні оголошено перерву та надано позивачу строк для узгодження питання з компетентними органами щодо розробки проектної документації.

Згідно Ухвали від 08.02.2018 року викликано експерта Сегейченко О.В. в судове засідання, з метою надання пояснень щодо проведеного ним дослідження та складеного Висновку.

Дослідивши надані сторонами докази в сукупності, суд встановлено таке.

Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.04.2013 р. за ОСОБА_1 визнано право на спадщину за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, на 20/100 часток спадкового майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 в порядку спадкування, після смерті бабусі ОСОБА_10 та батька - ОСОБА_11, належить 72/100 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2016 р. визнано за ОСОБА_3 право власності на 8/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Таким чином, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами.

Висновок експерта № 402/403 від 30.06.2017 року, складений відповідно до Ухвали суду від 11.10.2016 року, містить два варіанти поділу житлового будинку в натурі між співвласниками та, відповідно два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою між сторонами.

При цьому за 1 варіантом експертизи "... необхідно здійснити перепланування всього житлового будинку, та влаштувати прибудови для приведення квартир № 1,2,3 у відповідність з ДБН В .2.2 - 15 - 2005 " Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення". Крім того у зв`язку з тим, що стан будинку незадовільний, необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи, які повинні передувати роботам по переобладнанню та переплануванню приміщень. За відповідним проектом, по переобладнанню житлового будинку, співвласникам слід звернутись до проектних установ...".

За 2 варіантом експертизи "... необхідно здійснити добудову у житловому будинку літ. А для приведення квартири № 2 у відповідність з ДБН В .2.2 - 15 - 2005 " Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення". Крім того у зв`язку з тим, що стан будинку незадовільний, необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи, які повинні передувати роботам по переобладнанню та переплануванню приміщень. За відповідним проектом, по переобладнанню житлового будинку, співвласникам слід звернутись до проектних установ...".

З огляду на вимоги, які містяться у експертизі, судом , листом від 23.02.2018 року, було запропоновано позивачу - ОСОБА_1 звернутись до відповідних компетентних органів для вирішення зазначеного питання (узгодження перепланування приміщення, добудови, відповідно до Висновку експерта № 402/403 від 30.06.2017 року).

Позивачем суду надано відповідь на звернення ДАБК від 25.04.2018 року, яке не містить необхідних погоджень.

При цьому, позивач наполягала на тому, що згідно Висновку експерта необхідно поділити житловий будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою за Варіантом № 2.

Відповідач ОСОБА_3 також вважала, що розділити житловий будинок між сторонами та визначити порядок користування доцільно за 2-м Варіантом Висновку.

Відповідач ОСОБА_2 категорично заперечувала проти поділу за результатами проведеної експертизи, оскільки експертиза має багато недоліків, а саме проведена з метою поділу між сторонами житлового будинку, про що відповідачі не просили, а не виділу відповідної частини позивачу; містить варіанти поділу між сторонами з подальшою необхідною компенсацією, проте розмір відповідної компенсації з урахуванням ринкових цін не зазначено; за обома варіантами експертизи необхідно здійснювати добудови, перепланування тощо, а за другим варіантом при поділі житлового будинку взагалі не визначено частки в натурі, виділеної у власність ОСОБА_2

Натомість, в матеріалах справи, між іншим, міститься Висновок експерта № 902/903 від 14.09.2017 року, відповідно до висновку якого "... провести виділ 8/100 часток домоволодіння по АДРЕСА_1....... технічно не є можливим", що лише підтверджує доводи відповідача ОСОБА_2 стосовно неможливості поділу житлового будинку в натурі між усіма співвласниками, відповідно до позовних вимог.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч.1 ст.183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Таким чином, враховуючи, що здійснити поділ (виділ) житлового будинку з дотримання прав усіх співвласників, відповідно до належних сторонам часток неможливо, оскільки Висновок експерта не містить варіантів поділу без зміни часток співвласників, не визначає розмір компенсації, наявна необхідність здійснення перепланування, добудови, щодо яких відсутня дозвільна документація, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити .

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.05.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова