Провадження № 2/742/470/18
Єдиний унікальний № 742/778/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Прилуцький міськрайонний Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Зарічної Л.А.,

при секретарі Харченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області, третя особа: Приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна,

за участю ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій вказує, що 20 вересня 2003 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3. Piшeнням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 січня 2017 року шлюб між ними був розірваний. Від даного шлюбу є неповнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час перебування в шлюбі 28 березня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за спільні заощаджені кошті придбали квартиру №18 в будинку 135 А по вул.Садова в м.Прилуки Чернігівської області. При цьому, 17 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та позивачем як законним представником малолітньої дочки ОСОБА_4, було укладено Договір дарування, зареєстрований в реєстрі з №1-3195, згідно якого ОСОБА_3 передав безоплатно, а ОСОБА_4 прийняла у власність як дарунок 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки вул.Садова, буд.135 а, кв.18. Проте, 29 серпня 2017 року ОСОБА_3 помер. Після укладення договору-купівлі продажу і до смерті ОСОБА_3, а також після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом з їхньою дочкою в придбаній квартирі.

Посилаючись на ті обставини, що вказана квартира була придбана у період шлюбу та за спільні кошти подружжя, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину вказаної квартири.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала заявлені вимоги із наведених вище підстав та надала відповідні пояснення з цього приводу.

Відповідач та третя особа до суду не з»явилися, однак завчасно подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують протии задоволення позову.

Відповідно до ст. 189 ЦПК України, завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; зясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Оскільки визнання відповідачем позову не порушує законних прав і обовязків сторін, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вислухавши пояснення, дослідивши інші докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ №001447, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 304859, ОСОБА_3 помер 29 серпня 2017 року (а.с.59).

Згідно копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 січня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 20 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області розірвано. ( а.с.6).

Витяг з Державного реєстру правочинів за №3752682 від 28 березня 2007 року підтверджує укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою м.Прилуки Чернігівської області, вул. Садова, буд.135 А, кв.18, власником якого став ОСОБА_3 (а.с.8-9).

Копія договору дарування та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджують факт того, що 17 серпня 2016 року ОСОБА_3 подарував своїй малолітній дочці, ОСОБА_4 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Садова, будинок 135 А, квартира 18 (а.с.46-49).

Довідка видана обслуговуючим кооперативом житлово-будівельного кооперативу №7 «Прогрес» від 15 березня 2018 року за №11 підтверджує, що ОСОБА_1 разом із своєю донькою ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з ними був зареєстрований і проживав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який 13 вересня 2017 року був виписаний у зв»язку зі смертю (а.с.60).

Відповідно до вимог Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку

Обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, яких, як було встановлено у судовому засіданні, не було укладено між сторонами в даному випадку, а тому позивачка має законне право на 1/3 частину квартири, яка була придбана сторонами у період шлюбу та за спільні кошти.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60-61,63 СК України, ст. 355,368 ЦК України, ст.ст.213-217 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Прилуцької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири 18, в будинку 135 А по вулиці Садова в місті Прилуки Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

У зв'язку із проголошенням лише вступної та резолютивної састини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.А.Зарічна