У х в а л а

13 квітня 2018 року

м. Київ

справа №211/543/14-ц

провадження № 61-16151ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 5 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 серпня 2006 року, що виникла станом на 31 грудня 2013 року в сумі 30030,27 грн, та витрати по справі - судовий збір в розмірі 300, 30 грн.

У 2016 році ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на вказані рішення.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року залишено без руху.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року визнано неподаною та повернуто скаржнику у зв'язку з неусуненням недоліків.

17 березня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 подав повторно касаційну скаргу на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року, з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 14 розділу XIIIПерехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що не був залучений до розгляду справи, про існування справи дізнався лише у липні 2015 року від державного виконавця, а копію судового рішення отримав у архіві Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу 6 липня 2015 року.

Крім того, вказав, що є особою похилого віку, тяжко пережив смерть дружини, матері, внаслідок душевних страждань виникли проблеми з пам'яттю, також переживає за сина, який із сім'єю до Донецької області. На підтвердження вказаного надав копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2, виданого Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області серії НОМЕР_1 від 22 березня 2011 року та свідоцтва про укладення шлюбу від 16 червня 1976 року НОМЕР_2

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає водночас таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Наведені особою, яка подала касаційну скаргу, підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки відповідач не надав належних письмових доказів на підтвердження неможливості подати касаційну скаргу в межах строку, передбаченого для оскарження рішення апеляційного суду.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Всупереч вимог пункту 2 частини другоїстатті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначенореєстраційний номер облікової картки платника податків особи, яка подала касаційну скаргу за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Згідно з частиноючетвертою статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаются докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Також відповідно до пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі невірно зазначено найменування суду, до якого подається скарга - Верховний Суд України.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

При пред'явленні позову було заявлено одну вимогу майнового характеру простягнення заборгованості.

Відповідно до підпункту першого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення до суду із позовом) за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2014 року визначено в сумі 1218 грн.

Розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, тобто 600, 60 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 5 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 31 травня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько