Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 686/22430/15-ц

провадження № 61-6362св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Хмельницькгаз»,

треті особи: ОСОБА_3, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра-Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року в складі судді Заворотної О. Л. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Корніюк А. П., П'єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Хмельницькгаз» про стягнення завданої шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 18 січня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Toyota Camry під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Audi Q7 під керуванням ОСОБА_2 Автомобіль Toyota Camry належить публічному акціонерному товариству «Хмельницькгаз» (далі - ПАТ «Хмельницькгаз»), з яким на час ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах. Вина ОСОБА_3 в скоєнні ДТП підтверджена вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2015 року, який набрав законної сили. Внаслідок ДТП автомобіль Audi Q7 зазнав механічних пошкоджень, а позивачу було завдано тілесних ушкоджень. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Camry була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (далі - ПрАТ «СК «Саламандра-Україна»).

На підставі викладеного ОСОБА_2, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути: з ПАТ «Хмельницькгаз» відшкодування 80 000 грн моральної шкоди та 105,40 грн майнової шкоди; з ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» відшкодування 835,17 грн моральної шкоди та 16 703,40 грн майнової шкоди.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог щодо стягнення з ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» 835,17 грн моральної шкоди та 16 703,40 грн майнової шкоди залишено без розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог до ПАТ «Хмельницькгаз» про стягнення 105,40 грн майнової шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач використовував автомобіль Toyota Camry в особистих цілях, тому немає підстав для стягнення моральної шкоди з юридичної особи ПАТ «Хмельницькгаз», завданої його працівником ОСОБА_3 під час виконання ним трудових (службових) обов'язків.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що саме ОСОБА_3 як володілець джерела підвищеної небезпеки (за наявності у нього посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на автомобіль Тoyota Camry) повинен нести відповідальність за моральну шкоду, спричинену ОСОБА_2 у результаті ДТП, яка відбулася 18 січня 2015 року, оскільки ОСОБА_3 використовував автомобіль у власних цілях.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ДТП відбулася з вини ОСОБА_3, який перебував з ПАТ «Хмельницькгаз»у трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків. Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2015 року, який має преюдиційне значення для вирішення цієї справи, встановлено, що ОСОБА_3 не обвинувачувався у неправомірному (незаконному) заволодінні транспортним засобом Тoyota Camry, який належить ПАТ «Хмельницькгаз».

У січні 2017 року ПАТ «Хмельницькгаз» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що ДТП відбулася з вини ОСОБА_3, який 18 січня 2015 року не перебував у трудових відносинах з ПАТ «Хмельницькгаз».

06 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 18 січня 2015 року відбулася ДТП за участю автомобіля Toyota Camry під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Audi Q7 під керуванням ОСОБА_2

Автомобіль Toyota Camry належить ПАТ «Хмельницькгаз», з яким ОСОБА_3 на час ДТП перебував у трудових відносинах.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаної вище ДТП підтверджується вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2015 року, який в цій частині залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2015 року.

Внаслідок цієї ДТП автомобіль Audi Q7 зазнав механічних пошкоджень, а позивачу було завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до виписного епікризу Хмельницької міської лікарні ОСОБА_2 перебував у травматичному відділенні лікарні з 19 січня 2015 року до 30 січня 2015 року, 23 січня 2015 року проведено оперативне втручання (операцію), зазначено, що хворий потребує подальшого амбулаторного лікування внаслідок отриманих травм.

Висновком судово-медичного експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 16 березня 2015 року встановлено, що після ДТП у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритих багато-відламкових переломів, набряку м'яких тканин, саден шкіри.

Встановлено, що згідно з наказом відповідача від 02 листопада 2009 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу у ПАТ «Хмельницькгаз» водієм першого класу.

Відповідно до наказу ПАТ «Хмельницькгаз» від 17 червня 2014 року автомобіль Тoyota Camry закріплений за ОСОБА_3, згідно з наказом від 05 вересня 2014 року дозволена стоянка зазначеного автомобіля за місцем розташування Красилівської філії ПАТ «Хмельницькгаз» у м. Красилові Хмельницької області.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2015 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, яка має преюдиційне значення для вирішення цієї справи, встановлено, що ОСОБА_3 не обвинувачувався у неправомірному (незаконному) заволодінні транспортним засобом Тoyota Camry.

Встановлено, що на час скоєння ДТП ОСОБА_3 був працівником ПАТ «Хмельницькгаз», а саме водієм першого класу, і під час керування автомобілем Тoyota Camry мав подорожній лист, виданий відповідачем ОСОБА_3 на 17 та 18 січня 2015 року.

Відповідно до подорожнього листа службовий автомобіль Тoyota Camry у спірний період було передано у розпорядження ПАТ «Хмельницькгаз», а не в особисте розпорядження працівника цього підприємства.

Встановлено, що вказаний подорожній лист було видано ОСОБА_3 як працівнику ПАТ «Хмельницькгаз», зокрема на 18 січня 2015 року, водій за станом здоров'я до керування допущений, виїзд з гаража - о 8 год. 00 хв., в графі «Час повернення до гаража» немає відомостей про повернення службового автомобіля, зокрема до часу вчинення ДТП.

У матеріалах справи немає доказів і відповідач не довів належними і допустимими доказами, що ОСОБА_3 самовільно, неправомірно заволодів службовим автомобілем Тoyota Camry з метою використання його в особистих цілях.

Подані відповідачем матеріали службового розслідування та інструкція з охорони праці водія легкового автомобіля можуть свідчити про порушення ОСОБА_3 трудової дисципліни під час виконання своїх обов'язків, а не про самовільне, протиправне заволодіння службовим автомобілем Тoyota Camry.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідальність юридичної або фізичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Відповідно до вимог чинного законодавства, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Відповідальність за завдання шкоди може бути покладена на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з її вини.

Встановлено, що ОСОБА_3, працюючи ненормований робочий день, тривалість робочого часу якого визначалася відповідно до подорожнього листа, виконуючи доручення ПАТ «Хмельницькгаз» виробничого характеру за межами території роботодавця, порушив Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, внаслідок чого відбулася зазначена вище ДТП. Посадові особи відповідача, за наявності відмітки у подорожньому листі про виїзд з підприємства о 8 год. 00 хв., не зробили відмітки у цьому подорожньому листі про повернення службового транспортного засобу Тoyota Camry на автомобільну стоянку 18 січня 2015 року.

Тобто матеріали справи не містять доказів щодо повернення службового автомобіля Тoyota Camry до місця дозволеної стоянки після виконання ОСОБА_3 службових обов'язків 18 січня 2015 року.

В матеріалах справи також немає доказів, що ОСОБА_3 скоїв ДТП поза визначеним подорожнім листом робочим часом, повернув автомобіль Тoyota Camry на підприємство - ПАТ «Хмельницькгаз» після виконання службових обов'язків, а потім без дозволу відповідача використав цей транспортний засіб в особистих цілях.

Отже, ОСОБА_3, з вини якого ОСОБА_2 заподіяна шкода, перебував у трудових відносинах з ПАТ «Хмельницькгаз» на час ДТП, і така шкода заподіяна водієм службового автомобіля Тoyota Camry у зв'язку з виконанням ним трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом статей 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Звертаючись до суду з цим позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ОСОБА_2 у позовній заяві зазначив, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав травми середньої тяжкості, в зв'язку із чим тривалий час перебував на лікуванні у Хмельницькій міській лікарні та в подальшому продовжив лікування амбулаторно.

Встановивши вказані обставини справи, суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права.

Статтею 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд касаційної інстанції врахував характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо), зокрема, враховано стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права, це порушення призвели до ухвалення незаконного рішення, тому судові рішення відповідно до статті 412 ЦПК України, необхідно скасувати та ухвалити нове рішення.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач при поданні позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг був звільнений від сплати судового збору та його касаційну скаргу задоволено, то судовий збір у розмірі 1 607,76 грн (584,64 + 535,92 + 487,20) підлягає стягненню з відповідача в доход держави.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Хмельницькгаз» на користь ОСОБА_2 80 000 грн відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Хмельницькгаз» в доход держави судовий збір за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг у розмірі 1 607,76 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв І. М. Фаловська С. П. Штелик