Справа № 706/336/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Дехканбаєвої О.О.,

прокурора Школьної А.В., представника позивача ОСОБА_1 міської ради Черкаської області ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради Черкаської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 міської ради збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 32000 грн. зарахувавши їх до бюджету розвитку міста за відповідними реквізитами.

В обґрунтування позову посилався на такі обставини.

Уманською місцевою прокуратурою в порядку здійснення представницьких повноважень вивчено стан дотримання вимог містобудівного законодавства в частині укладення та виконання договорів про пайову участь забудовників у розвитку інфраструктури м. Христинівки. Встановлено, що відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснене будівництво двоповерхового адміністративно-житлового будинку по вул. Щорса, 50 в м. Христинівці. Відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, затвердженої Управлінням ДАБІ у Черкаській області від 31.08.2015 р. № ЧК 54, закінчений будівництвом обєкт двоповерховий адміністративно-житловий будинок по вул. Щорса, 50 в м. Христинівці, замовниками якого є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, готовий до експлуатації. Вартість будівництва згідно з декларацією про готовність обєкта до експлуатаціїстановить 800 000 грн. Оскільки у порушення вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявами про укладення договорів пайової участі не звертались, договори про пайову участь замовника будівництва у розвиток інженерно транспортної інфраструктури населеного пункту не укладалися, вони повинні сплатити збитки на користь ОСОБА_1 міської ради у вигляді упущеної вигоди у сумі 32 000 грн. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Відповідачі у справі є замовниками у контексті вимог Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно з п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 р., датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Враховуючи те, що декларація про готовність обєкта до експлуатації № ЧК 54, якою засвідчено відповідність закінченого будівництва обєкта проектній документації, зареєстрована управлінням ДАБІ у Черкаській області 31.08.2015 р., до цієї дати відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зобовязані перерахувати кошти до місцевого бюджету для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту. За змістом положень частини першої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Рішенням ОСОБА_1 міської ради №16-5/5-VI від 08.06.2012 р. затверджено Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівки, типову форму договору про пайову участь, порядок розрахунку пайової участі замовника та розрахунок до договору про пайову участь. На підставі п.п. 1.4,1.5 вказаного Положення замовники незалежно від форми власності, які мають намір щодо будівництва обєктів містобудування у м. Христинівці, зобовязані прийняти участь у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Пайова участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста полягає у перерахуванні замовником до бюджету розвитку міста коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Пунктами 2.1, 2.2 Положення передбачено, що величина пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Христинівки визначається у договорі, який укладається ОСОБА_1 міською радою (відповідно до встановленого розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста), з урахуванням вартості будівництва обєкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Христинівки з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10% загальної вартості будівництва обєкта нежитлових будівель та споруд. Відповідно до додатку 3 вказаного Положення розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Христинівки при будівництві адміністративно-житлового будинку становить 4% від загальної кошторисної вартості будівництва. За змістом пункту 2.4.Положення договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Пунктом 2.8. Положення визначено, що для об'єктів, введення в експлуатацію яких буде здійснюватись до 01.01.2013 р., кошти пайової участі сплачуються після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, але до визначення виконавчим комітетом права власності на об'єкт нерухомого майна. Граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця після прийняття обєкта містобудування в експлуатацію. Відповідачі до ОСОБА_1 міської ради з приводу укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури при будівництві обєктів містобудування у м. Христинівці не зверталися. Проект договору про пайову участь із розрахунком суми коштів, які необхідно перерахувати до бюджету, скерований на адресу відповідачів для підписання 21.07.2017 р. рекомендованим листом. Проте договір із органом місцевого самоврядування відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час звернення із позовом до суду не уклали. Невиконання відповідачами обовязку, визначеного Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та ухилення останніх від укладення договору про пайову участь призвело до недоотримання місцевим бюджетом коштів у сумі 32 000 грн. У разі неукладення такого договору у вказаний вище період часу законодавство не звільняє забудовника від обов'язку укласти договір про пайову участь та відповідно від обов'язку сплатити пайовий внесок. Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади. Крім того, органи місцевого самоврядування знаходяться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені можливості контролювати момент його здійснення. Зважаючи на те, що укладення договору про пайову участь між відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 міською радою в силу прямої вказівки закону є обов'язком відповідачів, від виконання якого вони ухилилися, строк, визначений законом для укладення договору пайової участі протягом 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, встановлено саме для добровільного виконання стороною такого обов'язку, невиконання такого зобов'язання не звільняє замовників від укладення договору, адже невиконання замовниками обов'язку, передбаченого законом, не може надавати їм переваг перед замовником, який виконав обов'язок. Як встановлено, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не уклали договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівки, що свідчить про їх бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Така бездіяльність відповідачів є протиправною формою поведінки, внаслідок якої ОСОБА_1 міська рада позбавлена права отримати відповідну суму коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту, яка підпадає під визначення упущеної вигоди, яку особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Наслідки у вигляді упущеної вигоди знаходяться у безпосередньому причинному звязку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідачів. Як встановлено, пунктом 15 декларації від 31.08.2015 р. про готовність обєкта до експлуатації, вартість будівництва складає 800 000 грн. Отже, розмір пайової участі відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час будівництва нового об'єкта становить 4 % від загальної вартості будівництва, тобто 800 000 грн. х 4% = 32 000 грн. Зважаючи на те, що забудову земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснювали спільно, їх обопільна бездіяльність призвела до спричинення збитків в сумі 32 000 грн., тому кошти підлягають стягненню із відповідачів у солідарному порядку. ОСОБА_1 міська рада заходів до стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 32 000 грн. не вживала, що зобовязує прокурора звернутись до суду з позовом на захист інтересів держави в особі ОСОБА_1 міської ради, яка виступає органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Прокурор Школьна А.В. у судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав повністю.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнала повністю.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази: копії декларації про готовність обєкта до експлуатації від 31.08.2015 р.; рішення ОСОБА_1 міської ради № 16-5/5-VI від 08.06.2012 р. про затвердження Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівки; листа Уманської місцевої прокуратури від 07.03.2018 р. на адресу ОСОБА_1 міської ради про представництво інтересів держави в суді в особі ОСОБА_1 міської ради, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що Уманською місцевою прокуратурою в порядку здійснення представницьких повноважень вивчено стан дотримання вимог містобудівного законодавства в частині укладення та виконання договорів про пайову участь забудовників у розвитку інфраструктури м. Христинівки.

Встановлено, що відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснене будівництво двоповерхового адміністративно-житлового будинку по вул. Щорса, 50 в м. Христинівці.

Відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, затвердженої Управлінням ДАБІ у Черкаській області від 31.08.2015 р. № ЧК 54, закінчений будівництвом обєкт двоповерховий адміністративно-житловий будинок по вул. Щорса, 50 в м. Христинівці, замовниками якого є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, готовий до експлуатації.

Вартість будівництва згідно з декларацією про готовність обєкта до експлуатаціїстановить 800 000 грн.

Оскільки у порушення вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявами про укладення договорів пайової участі не звертались, договори про пайову участь замовника будівництва у розвиток інженерно транспортної інфраструктури населеного пункту не укладалися, вони повинні сплатити збитки на користь ОСОБА_1 міської ради у вигляді упущеної вигоди у сумі 32 000 грн.

Відповідно до частин другої, третьої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідачі у справі є замовниками у контексті вимог Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 р., датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Враховуючи те, що декларація про готовність обєкта до експлуатації № ЧК 54, якою засвідчено відповідність закінченого будівництва обєкта проектній документації, зареєстрована управлінням ДАБІ у Черкаській області 31.08.2015 р., до цієї дати відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зобовязані перерахувати кошти до місцевого бюджету для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту.

За змістом положень частини першої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням ОСОБА_1 міської ради №16-5/5-VI від 08.06.2012 р. затверджено Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі (внеску) фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівки, типову форму договору про пайову участь, порядок розрахунку пайової участі замовника та розрахунок до договору про пайову участь.

На підставі п.п. 1.4,1.5 вказаного Положення замовники незалежно від форми власності, які мають намір щодо будівництва обєктів містобудування у м. Христинівці, зобовязані прийняти участь у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Пайова участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста полягає у перерахуванні замовником до бюджету розвитку міста коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Пунктами 2.1, 2.2 Положення передбачено, що величина пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Христинівки визначається у договорі, який укладається ОСОБА_1 міською радою (відповідно до встановленого розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста), з урахуванням вартості будівництва обєкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Христинівки з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10% загальної вартості будівництва обєкта нежитлових будівель та споруд.

Відповідно до додатку 3 вказаного Положення розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Христинівки при будівництві адміністративно-житлового будинку становить 4% від загальної кошторисної вартості будівництва.

За змістом пункту 2.4.Положення договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Пунктом 2.8. Положення визначено, що для об'єктів, введення в експлуатацію яких буде здійснюватись до 01.01.2013 р., кошти пайової участі сплачуються після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, але до визначення виконавчим комітетом права власності на об'єкт нерухомого майна. Граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця після прийняття обєкта містобудування в експлуатацію.

Статтями 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що прийняті рішення органами місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій є обовязковими для виконання на відповідній території.

Відповідачі до ОСОБА_1 міської ради з приводу укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури при будівництві обєктів містобудування у м. Христинівці не зверталися.

Проект договору про пайову участь із розрахунком суми коштів, які необхідно перерахувати до бюджету, скерований на адресу відповідачів для підписання 21.07.2017 р. рекомендованим листом. Проте договір із органом місцевого самоврядування відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час звернення із позовом до суду не уклали.

Невиконання відповідачами обовязку, визначеного Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та ухилення останніх від укладення договору про пайову участь призвело до недоотримання місцевим бюджетом коштів у сумі 32 000 грн.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на замовника забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті покладено зобов'язання взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування замовником до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури на підставі договору про пайову участь між замовником та органом місцевого самоврядування, укладення якого є обов'язковим.

За таких обставин невиконання замовниками будівництва обовязку укласти договір про пайову участь до прийняття в експлуатацію обєкта будівництва не звільняє їх від такого обовязку.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 922/5957/15.

Приписами ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено обов'язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному Законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування.

Правовий аналіз частин 8 та 9 у сукупності з іншими положеннями цієї статті Закону дозволяє дійти висновку про те, що обов'язок щодо ініціювання укладення такого договору покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов'язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування.

Такий договір має бути укладеним в обов'язковому порядку, в межах строку, встановленого ч. 9 ст. 40 Закону.

Метою встановлення строків на укладення договору пайової участі у вказаному законодавчому положенні є визначення періоду часу, протягом якого забудовником має бути виконаний обов'язок з укладення договору на пайову участь (оформлення договірного зобов'язання забудовника щодо сплати конкретної суми пайового внеску на розвиток інфраструктури міста).

У разі неукладення такого договору у вказаний вище період часу законодавство не звільняє забудовника від обов'язку укласти договір про пайову участь та відповідно від обов'язку сплатити пайовий внесок.

Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

Крім того, органи місцевого самоврядування знаходяться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені можливості контролювати момент його здійснення.

Зважаючи на те, що укладення договору про пайову участь між відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 міською радою в силу прямої вказівки закону є обов'язком відповідачів, від виконання якого вони ухилилися, строк, визначений законом для укладення договору пайової участі протягом 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, встановлено саме для добровільного виконання стороною такого обов'язку, невиконання такого зобов'язання не звільняє замовників від укладення договору, адже невиконання замовниками обов'язку, передбаченого законом, не може надавати їм переваг перед замовником, який виконав обов'язок.

Таким чином, у бездіяльності відповідачів наявні усі елементи складу цивільного правопорушення.

Так, згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як встановлено, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не уклали договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Христинівки, що свідчить про їх бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору.

Така бездіяльність відповідачів є протиправною формою поведінки, внаслідок якої ОСОБА_1 міська рада позбавлена права отримати відповідну суму коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту, яка підпадає під визначення упущеної вигоди, яку особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Наслідки у вигляді упущеної вигоди знаходяться у безпосередньому причинному звязку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідачів.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

Як встановлено, пунктом 15 декларації від 31.08.2015 р. про готовність обєкта до експлуатації, вартість будівництва складає 800 000 грн.

Отже, розмір пайової участі відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час будівництва нового об'єкта становить 4 % від загальної вартості будівництва, тобто 800 000 грн. х 4% = 32 000 грн.

Відповідно до ст. 540 ЦК України якщо у зобов'язанні беруть участь кілька боржників, кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України).

За змістом ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Зважаючи на те, що забудову земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснювали спільно, їх обопільна бездіяльність призвела до спричинення збитків в сумі 32 000 грн., тому кошти підлягають стягненню із відповідачів у солідарному порядку.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. №3-рп/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо).

Однією із фундаментальних засад конституційного ладу в Україні є визнання та гарантування місцевого самоврядування.

При цьому держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування, а витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту здійснюється шляхом перерахування коштів замовником до відповідного місцевого бюджету. Кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту

Ухилення відповідачів від сплати пайового внеску призводить до ненадходження коштів до бюджету, що, у свою чергу, створює безпосередню загрозу економічним інтересам держави, яка фінансово підтримує місцеве самоврядування шляхом надання місцевим бюджетам із Державного бюджету трансфертів у вигляді субвенцій з метою формування місцевого бюджету, необхідного для здійснення повноважень місцевого самоврядування на рівні мінімальних соціальних потреб у разі, коли коштів, що надходять з власних джерел та закріплених доходів не достатньо.

ОСОБА_1 міська рада заходів до стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 32 000 грн. не вживала, що зобовязує прокурора звернутись до суду з позовом на захист інтересів держави в особі ОСОБА_1 міської ради, яка виступає органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Враховуючи зазначені обставини, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави в особі ОСОБА_1 міської ради необхідно стягнути збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 32000 грн., зарахувавши їх до бюджету розвитку міста.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь прокуратури Черкаської області також необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 131-1, 144 Конституції України, ст.ст. 11, 22, 509, 540, 541, 1166 ч. 1, 1190 ЦК України,ст.ст. 1, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» , ст.ст. 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави (вул. Гайдамацька, 16, м. Умань, Черкаська область, 20301) в особі ОСОБА_1 міської ради Черкаської області (вул. Соборна, 30, м. Христинівка, Черкаська область, 20001, ) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 54020, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (вул. І. Мазепи, 36, м. Христинівка, Черкаська область, 20001, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 міської ради Черкаської області збитки у виді упущеної вигоди у розмірі 32000 (тридцять дві тисячі) гривень, зарахувавши їх до бюджету розвитку міста за реквізитами: одержувач ОСОБА_1 міська рада; код 37894759; Банк ГУ ДКСУ у Черкаській області; МФО 854018; р/рахунок 0454; код платежу 2417000; призначення платежу: надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь прокуратури Черкаської області (18000, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286, , р/р 3751 в Державній казначейській службі України у м. Київ, МФО 820172) судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні, а саме, по 881 (вісімсот вісімдесят одній) гривні з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя М.Ф. Олійник