Справа №: 398/3915/17
провадження №: 2/398/666/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" травня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., Рибака С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу № 398/3915/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 19.08.2014 року у розмірі 16957,26 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем 19.08.2014 року був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2 500,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.09.2017 року має заборгованість у сумі 16957,26 грн., яка складається з наступного:2321,80 грн. - заборгованість за кредитом, 13351,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина);783,68 грн. - штраф (процентна складова). Також представник позивача просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника Банку. На поданий відповідачем відзив на позовну заяву представником банку надано до суду письмові пояснення в яких він вказує на безпідставність доводів відповідача та просить вимоги за позовом задовольнити у повному обсязі.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд вимоги банку задовольнити частково та стягнути з нього заборгованість по тілу кредиту в сумі 2321.80 грн, оскільки позовні вимоги в цій частині визнає. В задоволені решти позовних вимог просить відмовити посилаючись на безпідставне нарахування банком одночасно штрафу та пені за одне й те ж порушення грошового зобов»язання та на незрозумілість розрахунку заборгованості. Також просить суд на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки та врахувати, що після отримання кредиту він ніде не працював та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні відповідач вказав, що позовні вимоги визнає частково, зокрема заборгованість за тілом кредиту, у задоволенні решти вимог просив відмовити посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити вимоги за позовом, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як убачається із заяви ОСОБА_1 від 19.08.2014року, вона містить пункт наступного змісту: «Я ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у виді роздруківки з офіційного сайту банку» (а.с. 5).

Таким чином, під час укладення договору б/н від 19.08.2014 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг.

Отже, доведеним є факт, що 19.08.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 2,5 % в місяць (30,00 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-30).

Також, судом встановлено, що пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Також пункт 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Таким чином, рішення про розмір кредитного ліміту банк приймає вже після підписання заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Зокрема, з витягу з тарифів обслуговування кредитних карт також вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж, на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином, в результаті чого станом на 30.09.2017 року утворилась заборгованість за тілом кредиту в загальній сумі - 2321.80 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем незаконно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором б/н від 19.08.2014 року, оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку, що не відповідає ст.1056-1 ЦК України.

Зокрема, відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін, проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять.

Суд не може погодитись з доводами позивача, що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг є двосторонньою домовленістю сторін кредитного договору про право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку на свій розсуд.

Зокрема, відповідно до п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за N 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Згідно з ч. 1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана).

Згідно з ч. 3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, які є частиною договору приєднання, встановлено базову процентну ставку по кредиту 2,5 % в місяць на залишок заборгованості, що становить 30 % річних.

Суд зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч.ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.

Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою.

Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, тому таке збільшення є незаконним також і з цих підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами за період з 19.08.2014 року по 30.09.2017 року, виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 % річних, що за розрахунком суду становить 2145,73 грн, виходячи з наступного:2321,80 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) * 30,00 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) * 1109 (дні прострочення з 01.09.2014 року по 30.09.2017 року) =2145,73 грн.

У разі порушення боржником зобов'язання він, відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України, зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Враховуючи умови кредитного договору та встановлення факту порушення відповідачем умов виконання грошового зобов»язання з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню штрав в сумі 500 грн (фіксована частка) та 223,38 грн (процентна складова), яка розрахована наступним чином : 2321.80(борг за тілом кредиту) +2145.73 (борг за відсотками) = 4467.53* 5%.

Таким чином, суд вважає встановленим, що станом на 30.09.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором б/н від 19.08.2014 року в загальній сумі -5190,91 грн., із них: заборгованість за кредитом -2321.80 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 2145.73 грн.; 500 грн штрафу (фіксована частка), 223, 38 грн (процентна складова). У зв»язку з чим вказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь банку.

Підстав для застосування вимог ч.3 ст. 551 ЦК України судом не встановлено.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 489.79 грн, виходячи з наступного розрахунку : 5190.91 (сума заборгованості, яка підлягає стягненню) : 16957.26 (ціна позову) = 0.3061172; 1600 (сплачений судовий збір) * 0,3061172 = 489,79.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 280-284,352, 354 ЦПК України, суд, -

Ухвалив :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , який фактично проживає в АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111, МФО № 305299, місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д ) заборгованість за кредитним договором б/н від 19.08.2014 року в сумі 5190 (п»ять тисяч сто дев»яносто) грн. 91 коп., із них: заборгованість за кредитом -2321,80грн.; 2145.73 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн штрафу (фіксована частка), 223,38 грн (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_1, який фактично проживає в АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111, МФО № 305299, місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) - 489,79 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

В іншій частині вимог відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення суду шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений до 08 травня 2018 року.

Суддя Т.А.Бугайченко