У Х В А Л А

23.04.2018 Справа №607/2446/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Пастернак О.В.,

у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Заявник Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк»), звернувся до суду з заявою, в якій просив: замінити стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1, вчиненого 7 жовтня 2009 року і зареєстрованого в реєстрі за №9116, про звернення стягнення на земельну ділянку №50 площею 0,0605 га для садівництва і городництва, кадастровий номер :01:0011568, розташовану на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що належить на праві власності ОСОБА_2. Обґрунтовує заяву тим, що на підставі зазначеного виконавчого напису 10 лютого 2016 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №60136013 про звернення стягнення на іпотечне майно на користь АТ «ОТП Банк». 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21 серпня 2008 року №PML-E00/158/2008. Відповідно до зазначених договорів ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право вимоги за кредитним договором від 21 серпня 2008 року №ML-E00/158/2008 та договором іпотеки від 21 серпня 2008 року №РML-E00/158/2008. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вказаним кредитним договором та договором іпотеки.

02 квітня 2018 року від представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшов відзив на заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, згідно з яким він просив відмовити у задоволені заяви ПАТ «ОТП Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з таких підстав:

1)передання банком свого права вимоги за кредитним договором іншій особі за договором на стадії виконавчого провадження не є правонаступництвом в розумінні чинного законодавства, оскільки правонаступництвом у цивільному праві є перехід прав та обовязків від однієї сторони до іншої за законом або угодою;

2)право вимоги вже було реалізоване банком і виконавче провадження вже було відкрито, а тому відсутні передбачені законом підстави для заміни сторони виконавчого провадження на підставі відповідного договору;

3)виконавче провадження щодо стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором було відкрито за заявою ПАТ «ОТП Банк» 10 лютого 2016 року, тобто вже після передачі права вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна»;

4)виконавчий напис на звернення стягнення на земельну ділянку вчинений 27 жовтня 2009 року, в той час як постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного напису, винесена державним виконавцем 10 лютого 2016 року, тобто через 6 років та 8 місяців, з пропущенням строку та вже після передачі права вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Представник заявника в судове засідання подав заяву, згідно з якою просив розглянути заяву в його відсутності.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», представник відділу ДВС та боржник ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилися, не повідомивши про причини неявки. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Перевіривши наведені заявником доводи, викладені в заяві, проаналізувавши їх у сукупності з вивченими матеріалами справи, дослідивши зібрані в ній докази, суд приходить до переконання, що заява ПАТ «ОТП Банк» є підставною та підлягає до задоволення, оскільки:

21 серпня 2008 року між кредитором ЗАТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-E00/158/2008.

Відповідно до умов частини №1 кредитного договору №ML-E00/158/2008 кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 9843 доларів США з кінцевою датою повернення 21 серпня 2023 року, а позичальник зобовязується сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 7,49 відсотків річних.

Згідно з частиною №2 кредитного договору №ML-E00/158/2008 банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобовязується належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за його користуванням і виконати всі інші зобовязання, які визначені у цьому договорі.

21 серпня 2008 року між заставодержателем ЗАТ «ОТП Банк» та іпотекодавцем ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №PML-E00/158/2008, відповідно до якого на забезпечення зобовязань за вищевказаним кредитним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» земельну ділянку №50 площею 0,0605 га для садівництва і городництва, кадастровий номер :01:0011568, розташовану на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати іпотекодавцем кожного і всіх його платіжних зобовязань за кредитним договором.

Як убачається зі статуту ПАТ «ОТП Банк», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів від 23 квітня 2009 року, ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обовязків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обовязків АКБ «Райффайзенбанк Україна».

07 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 вчинено виконавчий напис №9116 про звернення стягнення на нерухоме майно земельну ділянку №50 площею 0,0605 га для садівництва і городництва, кадастровий номер :01:0011568, розташованої на території Буцнівської сільської ради тернопільського району Тернопільської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором.

24 грудня 2010 року між покупцем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та продавцем ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю.

Відповідно до п. 3.1. зазначеного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає (передає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до цього договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобовязується сплатити на користь продавця винагороду.

Відповідно до п. 3.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, процентів та штрафних санкцій.

Згідно з п. 3.4 договору продавець зобовязаний передати права за окремими договорами застави та/або іпотеки, укладеними між продавцем та боржниками для забезпечення зобовязань за кредитними договорами. Передача таких договорів має бути оформлена договором про передачу прав на заставлене майно.

Згідно з п. 4.1 передача кредитного портфелю покупцю підтверджується підписанням відповідного акту.

Як убачається з акту приймання-передачі кредитного портфелю від 24 грудня 2012 року покупець ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та продавець ПАТ «ОТП Банк» підтверджують, що продавець передав, а покупець прийняв кредитний портфель, як визначено у статті 1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року та у додатку 1 до договору.

Відповідно до витягу з додатку 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-E00/158/2008 від 21 серпня 2008 року, загальна сума боргу та процентів за яким становить 12670,15 доларів США.

24 грудня 2010 року між фактором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та клієнтом ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до п. 1.1. цього договору у звязку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року клієнт передав фактору всі права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до даного договору, що забезпечені іпотекою/заставою за договорами іпотеки/застави, перелік яких міститься в додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 24 грудня 2010 року ТОВ «ТОП Факторинг Україна» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-E00/158/2008 від 21 серпня 2008 року та договором іпотеки №РML-E00/158/2008 від 21 серпня 2008 року.

На підставі виконавчого напису нотаріуса від 07 жовтня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції 10 лютого 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №20136013.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Виходячи з зазначених положень Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України, з заявою про заміну сторони виконавчого провадження може звернутися як сама сторона виконавчого провадження, так і її правонаступник (заінтересована особа).

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) відбувається вибуття кредитора на стадії виконання судового рішення.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобовязанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13).

Цивільним кодексом України передбачено, що:

- кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), щодо такої заміни кредитора укладається відповідний правочин (п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513, ст. 655, ч. ч. 2, 3 ст. 656 ЦК України);

- до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України);

- окремим видом заміни кредитора у зобов'язанні є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника); предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1ст.

1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України);

- первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦК України);

- клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу; клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч.ч. 1, 3 ст. 1081 ЦК України).

Судом встановлено, що 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» продав (передав) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе ряд кредитних договорів, у тому числі кредитний договір №ML-E00/158/2008 від 21 серпня 2008 року, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв такий кредитний портфель та зобовязався сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду.

У статті 1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю міститься визначення терміну «кредитний портфель» - права вимоги до боржників щодо сплати загальної суми заборгованості боржників перед продавцем (ПАТ «ОТП Банк») за кредитними договорами, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму такого боргу та штрафні санкції.

Фактична передача кредитного портфелю засвідчена актом приймання-передачі від 24 грудня 2010 року.

Крім того, 24 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як фактором ПАТ «ОТП Банк» як клієнтом укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого клієнт передав фактору всі права вимоги за кредитними договорами, що забезпечені іпотекою/заставою за договорами іпотеки/застави, в тому числі кредитного договору №ML-E00/158/2008 від 21 серпня 2008 року та договору іпотеки №PML-E00/158/2008 від 21 серпня 2008 року.

Тобто, фактично, на підставі зазначеного договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року та договору про відступлення права вимоги від 24 грудня 2010 року відбулося правонаступництво внаслідок передання первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк» своїх прав за кредитним договором та договором іпотеки до нового кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

За таких обставин суд вважає безпідставними викладені у відзиві доводи представника боржника ОСОБА_2 про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є правонаступником ПАТ «ОТП Банк» в розумінні ЦК України.

Також не заслуговують на увагу й інші доводи боржника, викладені у відзиві на заяву.

Так, одним із аргументів відзиву зазначено, що право вимоги вже було реалізоване банком і виконавче провадження вже було відкрите, а тому відсутні передбачені законом підстави для заміни сторони виконавчого провадження на підставі відповідного договору.

Статусу сторони виконавчого провадження особа набуває після відкриття цього виконавчого провадження. Стаття 442 ЦПК України регламентує порядок заміни такої сторони, як до, так і після відкриття виконавчого провадження.

Тому зазначені вище доводи боржника є цілком безпідставними та не грунтуються на вимогах закону.

Щодо тверджень про те, що виконавче провадження про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором за заявою ПАТ «ОТП Банк» відкрито 10 лютого 2016 року, тобто після передачі права вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», то слід зазначити, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» будь-яким іншим чином, окрім як на підставі ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження звертатись до державного виконавця з заявою про примусове виконання виконавчого напису не міг. За відсутності такої ухвали суду правом звернення до відділу ДВС з заявою про примусове виконання виконавчого документа було наділене саме ПАТ «ОТП Банк», на користь якого видано виконавчий напис.

З приводу доводів боржника про те, що виконавчий напис на звернення стягнення на земельну ділянку вчинений 27 жовтня 2009 року, в той час як постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного напису, винесена державним виконавцем 10 лютого 2016 року, тобто через 6 років та 8 місяців, з пропущенням строку та вже після передачі права вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», слід зазначити, що сама по собі ця обставина не може свідчити про пропуск строку предявлення виконавчого напису до виконання, оскільки в такому разі державним виконавцем було б винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Строки предявлення виконавчих документів до виконання передбачені ст. 12 цього Закону, якою визначено також і підстави переривання цього строку, зокрема в разі предявлення виконавчого документа до виконання чи надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Згідно з ч. ч. 5, 6 вказаної статті у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони; стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Обовязок перевірки дотримання строку предявлення виконавчого листа до виконання, у тому числі наявність підстав для його переривання, відповідно до закону покладено на виконавця. А тому, оскільки постановою державного виконавця від 10 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження на підставі зазначеного напису, то строк предявлення його до виконання не закінчився.

Більше того, закон не обмежує право на подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження будь-яким строком.

За вказаних обставин, заява ПАТ «ОТП Банк» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 261, 353-355, 442, п. п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Замінити стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1, вчиненого 7 жовтня 2009 року і зареєстрованого в реєстрі за №9116, про звернення стягнення на земельну ділянку №50 площею 0,0605 га для садівництва і городництва, кадастровий номер :01:0011568, розташовану на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що належить на праві власності ОСОБА_2, з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (м. Киїів, вул. Жилянська, 43, ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (м. Київ, вул. Фізкультури, 28, ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_4