АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 671/1524/17
Провадження № 22-ц/792/322/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання - Лапко Ю.В., Філіпчук О.С., Гриньова А.М.

за участю: апелянта - ОСОБА_4,

представника апелянта - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/1524/17 за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року (суддя Павлова А.С.) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив :

У вересні 2017 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 15 січня 2013 року у розмірі 13439грн.01коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору від 15.01.2013 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 4400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 08.04.2017 року заборгованість відповідача перед банком становить 13439грн.01коп., яка складається з наступного: 3891грн.67коп. - заборгованість за кредитом; 7131грн.20коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500грн. - штраф (фіксована частина); 616грн.14коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм

___________________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Павлова А.С. Категорія: 27

Доповідач: Спірідонова Т.В.

матеріального та процесуального права. На думку представника апелянта, безпідставними є висновки суду про ненадання позивачем оригіналу анкети ОСОБА_4 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, так як судом було надано недостатній строк для виконання ухвали суду про надання оригіналу документа.

Апелянт - представник ПАТ «Акцент-Банк» повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився.

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування. В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 пояснив, що він підписував анкету-заяву про видачу кредиту, йому були видані банківські картки. Однак, ним був укладений усний договір з працівником банку, відповідно до якого розмір процентів по кредиту встановлено не було та отримані ним кошти у сумі 4100грн. в подальшому було повернуто позивачу.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ПАТ «Акцент-Банк» не довів наявність кредитних правовідносин між ним та відповідачем.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Встановлено, що 15 січня 2013 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ «Акцент-Банк» надав ОСОБА_4 кредит у сумі 4400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_4 зобов'язався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50грн і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним, що підтверджується довідкою про умови кредитування, які підписані відповідачем.

ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 уклали кредитний договір шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою татарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Посилання відповідача на те, що сторони не укладали кредитного договору, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2013 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Акцент - Банк» із анкетою - заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Подавши до ПАТ «Акцент - Банк» заяву, ОСОБА_4 приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах Умовах і правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою татарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.

Також, сторони визначили, що заява, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою татарифи становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

Отже, ПАТ «Акцент - Банк» і ОСОБА_4 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а тому відсутні підстави вважати цей договір неукладеним.

Після укладення договору відповідач одержав від ПАТ «Акцент - Банк» кредитні кошти на кредитну картку, що підтверджується випискою по рахунку.

Для здійснення грошових операцій за кредитним договором банк видав відповідачу ОСОБА_4 кредитну картку, що не оспорюється відповідачем та підтверджується наявністю фото клієнта з картою.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що з 25.01.2013 року відповідачу відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт, та відповідач користувався кредитними коштами: проводив оплату за придбані товари та надані послуги, здійснював часткове погашення кредиту.

Тобто, докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ «Акцент - Банк» відкрило на ім'я ОСОБА_4 картковий рахунок, на який банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Також, позивач видав ОСОБА_4 платіжні картки, які використовувалися ним для проведення розрахунків. Вказані докази підтверджують одержання відповідачем кредитних коштів.

Оцінивши в сукупності надані докази, слід прийти до висновку, що ОСОБА_4 отримав кредитні кошти, користувався ними, однак не виконав грошового зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Свої зобов'язання відповідно до кредитного договору відповідач належним чином не виконував: своєчасно не вносив платежі на погашення кредиту, своєчасно не сплачував нараховані проценти за користування кредитом.

Станом на 08.04.2017 року заборгованість відповідача ОСОБА_4 перед банком становить: 3891грн.67коп. - заборгованість за кредитом; 7131грн.20коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Також, ПАТ «Акцент-Банк» нараховано заборгованість за пенею - 1300грн.; штраф (фіксована частина) - 500грн.; штраф (процентна складова) - 616грн.14коп.

Вирішуючи питання про стягнення неустойки (пені, штрафу), колегія суддів виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, а саме довідкою про умови кредитування (тарифи ПАТ «Акцент - Банк») передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості.

Одночасно, пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань. Так, у випадку порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором не допускається.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. у справі №6-2003цс15.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача ПАТ «Акцент - Банк» штрафу у сумі 1116,14грн, що підтверджується наявним у справі розрахунком.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент - Банк» заборгованість по кредитному договору від 15.01.2013 року у сумі 12139грн.01коп., а саме: заборгованість по кредиту - 3891грн.67коп., заборгованість по процентам - 7131грн.20коп.; штраф - 1116грн.14коп.

Так як суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ПАТ «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, ІПН 52, місцезнаходження: вул. Батумська, 11, м. Дніпро) заборгованість по кредитному договору від 15.01.2013 року у сумі 12139грн.01коп., а саме: заборгованість по кредиту - 3891грн.67коп., заборгованість по процентам - 7131грн.20коп.; штраф - 1116грн.14коп.

В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2018 року.

Судді: /підпис/ Т.В.Спірідонова

/підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова