Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"27" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Сіренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 вересня 2005 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Поступово сім'я почала розпадатись. Кожен з них уже тривалий час не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємну повагу один до одного. Кожен із них мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ним та відповідачем мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, та близько трьох років вони не проживають разом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі за позовом заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, справа призначена до судового розгляду по суті та учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 27 квітня 2018 року в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Додатково зазначив, що не проживає спільно з відповідачем з 10 травня 2014 року, спільне господарство не ведуть з цього ж періоду, спільного бюджету не мають.

Відповідач ОСОБА_2 02 березня 2018 року, 30 березня 2018 року та 27 квітня 2018 року в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини не явки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавла.'

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, який просив справу розглянути без його участі та відповідача, яка, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2) зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 10 вересня 2005 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 472 (а.с. 3).

Сторони від шлюбу спільних дітей не мають.

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не проживають спільно з травня 2014 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 36, 51, 104, 105, 112, 114 Сімейного кодексу України ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 209, 210, 223, 247, 265, 282, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Київської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка Чернігівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 10 вересня 2005 року, актовий запис № 472 - розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: