Справа № 466/6930/17 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/267/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 16515,24 гривень, що становить половину від понесених додаткових витрат на загальну суму в розмірі 33030,47 гривень (тридцять три тисячі тридцять грн. 47коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 400 гривень.

В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.06.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 09 березня 2010 року у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області. Від подружнього життя в них народилася донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю. Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16.06.2017 року з ОСОБА_4 стягуються на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 21.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

З березня 2015 року відповідач ОСОБА_4 проживає окремо від дитини, дитиною не цікавиться, не надає додатково матеріальної допомоги на її утримання. Враховуючи, що витрати, викликані особливими обставинами, дозвіллям, відпочинком, станом здоров'я доньки, збільшилися, такі у відповідності до вимог ст.185 Сімейного кодексу України слід розділити з відповідачем.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 21 грудня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5548 додаткових витрат на дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 400 грн. витрат на правову допомогу.

У решті у задоволенні позову відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що з часу фактичного припинення спільного проживання як подружжя, а саме з березня 2015 року, нею понесено додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 37926, 52 грн. Також, судом не дано належної оцінки матеріальному становищу відповідача. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 21 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 18963,26 грн., що становить половину від понесених додаткових витрат та 400 грн. витрат на правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.06.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 09 березня 2010 року у Новояворявській міській раді Яворівського району Львівської області. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили /а.с.10-11/.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що пітверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 /а.с.5/.

Згідно із рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16.06.2017 року з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 21.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.12-13/.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (ос.) разом із мамою - ОСОБА_3, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 20.04.2017 року №1073, виданою ЛКП «Рясне402» /справа №466/2855/17, а.с.6/.

Згідно з копії заключення лікаря дитячого ортопеда від 27.05.2017 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, поставлено діагноз: екзостозна хвороба, правобічна ліктева косорукість /а.с.17/.

Як вбачається з копій виписок з історії хвороби стаціонарного хворого № 10361 та № 546545, ОСОБА_6 проходила стаціонарне лікування з 10.08.2017 року по 14.08.2017 року з діагнозом: поліосальна екзостозна хвороба /а.с.18-19/ та з 19.08.2017 року по 31.08.2017 року з діагнозом: екзостозна хвороба, правобічна ліктева косорукість (МКХ-10) /а.с.14,21/.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що позивачем надано належні докази на підтвердження розміру понесених нею додаткових витрат, пов»язаних з лікуванням дитини, а саме госпіталізацією з 10.08.2017 року по 14.08.2017 року у м. Києві, наступним амбулаторним лікуванням та поїздками на консультації лікаря, а тому половина суми таких витрат підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3, а саме 540 грн. за проведення МСКТ однієї анатомічної ділянки без контрасного підсилення (а.с. 21), 2060,60 грн. на придбання бінту гіпсового (а.с.23), 495 грн. за придбання підкладок ортопедичних (а.с.24), 360 грн. страховий платіж за збір аналізів (а.с.25), 1093,50 грн. за придбання ліків 19.08.17 після проведення операції згідно товарного чеку № 11549 від 19.08.17 року (а.с.27), 454,50 грн. - половина коштів на придбання квитків до м.Києва для консультацій після операційного періоду, з урахуванням проїзду ОСОБА_3(а.с.28), 545,0 грн. за послуги ТОВ «Медичний центр Святої Параскеви» щодо обстеження дитини (а.с.45), а також 400 грн. за надання правової допомоги (а.с.50). В задоволенні решти позовних вимог про стягнення з відповідача половини витрат, понесених позивачем на придбання велосипедів, мобільного телефону, вартістю більш як 2 000 грн., та інших товарів для дитини, придбання яких підтверджено копіями квитанцій та товарних чеків, суд відмовив, враховуючи необов»язковість таких витрат, часткове погашення витрат на придбання перелічених товарів в рахунок сплати аліментів та, виходячи з можливості батька щодо їх додаткової оплати.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Статтею 185 СК України передбачено, що, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно Правових позицій, викладених у п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Колегія суддів вважає, що витрати на лікування ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносяться до додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 половини, понесених нею витрат на лікування доньки та її оздоровлення, підтверджених належними та достатніми доказами у справі.

Відмовляючи позивачу в частині заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача половини коштів у зв»язку з понесенням ОСОБА_3 додаткових витрат на дитину при купівлі велосипеду, мобільного телефону, одягу та інших товарів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що понесені позивачем витрати в цій частині не є обов»язковими, не належать до додаткових витрат, понесених на утримання дитини, відповідно до положень ст. 185 СК України, а тому покриваються за рахунок аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі, визначеному рішенням суду.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому, апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 21 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 травня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк