Постанова

Іменем України

07 травня 2018 року

м. Київ

справа № 487/9521/14-ц

провадження № 61-10677св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Груп», Миколаївський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Державна казначейська служба України, Головне управління юстиції у Миколаївській області, публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року в складі суддів: Шаманської Н. О., Данилової О. О. Лівінського І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Груп» (далі - ТОВ «Укрспецторг Груп»), відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області (далі - ВДВС Миколаївського РУЮ), правонаступником якого є Миколаївський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Миколаївський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області), Державної казначейської служби України, Головного управління юстиції у Миколаївській області, публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), про застосування наслідків недійсного правочину.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 02 серпня 2013 року придбала з прилюдних торгів житловий будинок АДРЕСА_1, сплативши за нього 99 617 грн. Вказане майно належало ОСОБА_5 та було реалізовано з прилюдних торгів, ініційованих ВДВС Миколаївського РУЮ, у порядку примусового виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 132 149,59 грн. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 11 березня 2014 року, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації вказаного житлового будинку, затверджені актом державної виконавчої служби 06 серпня 2013 року. Звернення до виконавчої служби щодо повернення сплачених позивачем коштів залишилися без задоволення.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просила на стягнути з відповідачів на її користь грошові кошти, сплачені на виконання правочину, який у подальшому визнаний недійним.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва 19 березня 2015 року в складі судді Бобрової І. В. позов задоволено частково. Стягнуто з ВДВС Миколаївського РУЮ на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 500 грн та 7 668,94 грн шляхом їх списання Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень з рахунків з ВДВС Миколаївського РУЮ, а в разі відсутності у зазначеному державному органі відповідних призначень, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягнуто з ТОВ «Укрспецторг Групп» на користь ОСОБА_4 14 842,93 грн. Стягнуто з ТОВ «Укрспецторг Групп» на користь ОСОБА_4 148,42 грн судового збору. Стягнуто з ВДВС Миколаївського РУЮ на користь ОСОБА_4 81,68 грн судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на прилюдних торгах, які визнано недійсними, сторонами договору були ВДВС Миколаївського РУЮ (як продавець), який доручив проведення торгів торгівельній організації ТОВ «Укрспецторг Групп», та покупець ОСОБА_4 Застосовуючи реституцію, як наслідок недійсності угоди, не можна стягувати з банка отримані ним кошти, оскільки він не є стороною недійсного правочину. Суд не вправі самостійно змінити розмір коштів, визначених позивачкою до стягнення з кожного відповідача, тому відсутні підстави для стягнення 76 605,13 грн, які отримані банком.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів на користь ОСОБА_4 та судового збору, ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог. Застосовано наслідки недійсності правочину - прилюдних торгів з реалізації житлового будинку АДРЕСА_1, які відбулися 02 серпня 2013 року та затверджені 06 серпня 2013 року актом ВДВС Миколаївського РУЮ. Повернуто сторони недійсного правочину у попередній стан. Стягнуто з ВДВС Миколаївського РУЮ на користь ОСОБА_4 99 617 грн, сплачених нею на виконання правочину, шляхом їх списання з депозитного рахунку ВДВС Миколаївського РУЮ, а ОСОБА_4 зобов'язано повернути ВДВС Миколаївського РУЮ житловий будинок АДРЕСА_1. Скасовано свідоцтво про придбання з прилюдних торгів житлового будинку АДРЕСА_1, видане ОСОБА_4 14 серпня 2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т. М. на підставі акта про проведення прилюдних торгів від 06 серпня 2013 року, скасувавши державну реєстрацію її права власності на вказане нерухоме майно. Зобов'язано ВДВС Миколаївського РУЮ скасувати постанову від 18 грудня 2013 року про повернення стягувачу виконавчого листа, виданого 22 квітня 2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва, про стягнення зі ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» 133 641,59 грн заборгованості, а відчужене майно повернуто ВДВС Миколаївського РУЮ для повторної організації і проведення торгів. Стягнути з ВДВС Миколаївського РУЮ на користь ОСОБА_4 996,17 грн судового збору. Стягнуто з ВДВС Миколаївського РУЮ та ТОВ «Укрспецторг Групп» на користь ОСОБА_4 478,03 грн збитків у рівних частках по 239 грн з кожного. Рішення місцевого суду в частині вирішення позовних вимог до Головного управління юстиції у Миколаївській області та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що на підставі укладеного спеціалізованою організацією (ТОВ «Укрспецторг Групп») з відділом ВДВС Миколаївського РУЮ договору ця організація під час укладення на торгах договору виступала представником виконавчої служби, тому стороною такого договору, а відтак і продавцем, був ВДВС Миколаївського РУЮ. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тому ВДВС Миколаївського РУЮ зобов'язано повернути ОСОБА_4 грошові кошти, внесені на оплату за придбаний житловий будинок, а позивач повинна повернути цей будинок.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Миколаївський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до виконавчої служби.

Касаційна скарга мотивована тим, що стороною (продавцем) недійсного правочину є спеціалізована організація (ТОВ «Укрспецторг Групп»), а не виконавча служба. Оскільки ВДВС Миколаївського РУЮ не був стороною договору купівлі-продажу арештованого нерухомого майна, тому відсутні підстави для стягнення з нього коштів за цим правочином.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що 07 травня 2013 року між ВДВС Миколаївського РУЮ та спеціалізованою організацією ТОВ «Укрспецторг Групп» укладено договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, на підставі якого було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна.

02 серпня 2013 року ОСОБА_4 придбала з прилюдних торгів житловий будинок АДРЕСА_1 за 99 617 грн.

06 серпня 2013 року державним виконавцем складено акт проведення прилюдних торгів, на підставі якого ОСОБА_7 14 серпня 2013 року отримала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на вказаний об'єкт нерухомості, виданий приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т. М., та 14 серпня 2013 року зареєструвала право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Постановою державного виконавця від 18 грудня 2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу (банку) на підставі пункту 2 частини першої статті 47 та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з реалізацією майна та відсутністю іншого майна на території Миколаївського району Миколаївської області.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 11 березня 2014 року, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації вказаного вище житлового будинку, затверджені актом державної виконавчої служби 06 серпня 2013 року. Торги визнано недійсними з підстав порушення вимог закону, зокрема, порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, оскільки на момент проведення торгів звіт про оцінку майна втратив чинність.

Частинами 1-3 статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12.

Відповідно до вимог статті 216 ЦК України недійснийправочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 22 ЦК України збитками є як реальні збитки, так і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК Україниправовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).

Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов договору, що укладається між Державною виконавчою службою (далі - ДВС) та спеціалізованою організацією.

Встановлено, що відповідно до договору, укладеного між ВДВС Миколаївського РУЮ та організатором прилюдних торгів (ТОВ «Укрспецторг Групп») спеціалізована організація лише надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а ВДВС Миколаївського РУЮ самостійно виступає від свого імені на прилюдних торгах як продавець.

У випадку, якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15.

На підстави викладеного суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку саме з ВДВС Миколаївського РУЮ як з продавця арештованого майна, реалізованого на прилюдних торгах, на користь покупця ОСОБА_4 слід стягнути 99 617 грн в порядку застосування реституції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк