Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 725/5067/13-ц

провадження № 61-8346св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

треті особи: реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції, Перша Чернівецька державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 жовтня 2017 року у складі судді Стоцької Л. А. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Перепелюк І. Б., Кулянди М. І., Яремка В. В.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_7, звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 грудня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7,

ОСОБА_6, треті особи: реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції, Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, про визнання часток у майні подружжя та у спадковому майні.

Заява мотивована тим, що рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 грудня 2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частку в житловому будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 в місті Чернівці, загальною площею 84,80 кв.м, в тому числі житлова площа - 35,10 кв.м, а також на 2/9 частки вказаного житлового будинку в порядку спадкування після смерті

ОСОБА_9, а всього за ОСОБА_4 визнано право власності на 5/9 часток у житловому будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 в місті Чернівці та складається з: літньої кухні літ. Б, убиральні літ. В, гаража літ. Г, сарая літ. Д, навісу літ. Е, гаража літ. Ж, огорожі літ. Ж.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у житловому будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 в місті Чернівці припинено.

Визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 право власності на 2/9 частки за кожним у спадковому майні, що залишилось після смерті ОСОБА_7, а саме в житловому будинку літ. А з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які складаються з літньої кухні літ. Б, убиральні літ. В, гаража літ. Г, сарая літ. Д, навісу літ. Е, гаража літ. Ж, огорожі літ. Ж, що розташований на АДРЕСА_1 в місті Чернівці, загальною площею 84,80 кв.м, в тому числі житлова площа 35,10 кв.м.

Вказане рішення було винесено на підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12 січня 2012 року № 32847528 відповідно до якого загальна площа житлового будинку по АДРЕСА_1 в місті Чернівці становить 84,80 кв.м.

Проте, 08 червня 2017 року ОСОБА_7 було отримано інформаційну довідку № 89132621 згідно якої на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 жовтня 2003 року за ОСОБА_9 було зареєстровано вказаний вище будинок, де його житлову площу зазначено як 54,90 кв.м.

Наступний запис про реєстрацію права власності було внесено 26 лютого

2014 року відповідно до рішення суду від 25 грудня 2015 року та зазначено житлову площу будинку - 84,80 кв.м.

Таким чином, враховуючи те, що самовільна добудова, площею 29,90 кв.м не була введена в експлуатацію, тому спадкодавець ОСОБА_9 володів виключно майном відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 10 жовтня

2003 року, де площа житлового будинку становить 54,90 кв.м.

Вважає, що в даному випадку частина житлового будинку, площею 29,90 кв.м не є спільною сумісною власністю подружжя, про що суду відомо не було, а тому наявні підстави для перегляду судового рішення.

Просив скасувати рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 грудня 2015 року № 725/5067/13 у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 жовтня

2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_10, треті особи: реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції, Перша Чернівецька державна нотаріальна контора про визначення часток у майні подружжя та в спадковому майні у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви).

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилено.

Ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 жовтня

2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій 12 січня 2018 року ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 жовтня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня

2017 року та постановити нову постанову, якою заяву задовольнити, або передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що частина житлового будинку, площею 29,90 кв.м не є спільною сумісною власністю подружжя, про що суду відомо не було, а тому наявні підстави для перегляду судового рішення у звʼязку з нововиявленими обставинами.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані ухвали суду першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надане Конституційним Судом України офіційне тлумачення положень Конституції України, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду заяви). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Аналогічні розʼяснення викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами».

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інтонації, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставина, на яку посилається заявник в якості підстави перегляду рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 грудня 2015 року у звʼязку з нововиявленими обставинами в розумінні положень частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви) не є нововиявленою, оскільки була відома заявнику ще у 2014 році.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані ухвали - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і підстав для скасування ухвал немає.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 жовтня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня

2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська