ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Суми

Справа №577/4593/17

Номер провадження 22-ц/788/626/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області та ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Галяна С.В. у приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області

у справі за позовом ОСОБА_1 до Конотопської міської ради Сумської області, Виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області, ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Конотопської міської ради з позовом, який уточнив в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивував тим, що 02 жовтня 2017 року на нараді в робочому кабінеті міського голови в присутності керівників служб та установ міста та 07 і 12 жовтня 2017 року під час сесії Конотопської міської ради Конотопським міським головою ОСОБА_2 під час виконання своїх посадових обов'язків відносно ОСОБА_1 було поширено інформацію наступного змісту: «...подивіться на цього недобитка з 90-х, чмо...,мразь...»; «...ОСОБА_1, це ж бандюган, він же ж не один раз сидів, сидів за квартирні кражі в Конотопі - по форточкам лазив...»; «... не одна людина вбита його руками...»; «...більше того, цей покидьок, винен більше мільйона доларів, такому собі ОСОБА_3 депутату міської ради у якого він їх видурив і зараз суд довів шо ОСОБА_1 винен ці гроші де він дів шо він з ними зробив не відомо...»; «...ОСОБА_1 є бандитом і ставлеником Російської Федерації тут в Москві, він є смотрящим, він є громадянином Російської Федерації...»; «...цим бандюганам недобитим з 90-х, цим покидькам: ОСОБА_1, губернаторам які поки шо губернатори сидять на хабарах і покривають цих всіх негідників - не здамо, шо би нам цього не коштувало...»; «...і в результаті той недобиток з 90-х - ОСОБА_1, він просто злетів, як то кажуть с катушок, і просто показав своє нутро: гниле бандитське, смердюче, не добите, трусливе ще скажу нутро, а чому трусливе? - тому що, воно, падло боїться вот так вот вийти серед людей, один на один...»; «..як можна було тримати людину, яка намагається захиститися, руками тримати і всіляким не заважати їй захиститися, в той час коли ОСОБА_1 бандюган б'є...»; «... я би хотів би шо би, не хай би дали відповідь то же НАБУ, НАЗК і так далі, по надходженням, по видаткам оцих всіх наших основних бандитів міста Конотоп, таких як он, ОСОБА_1 і ОСОБА_10 - купа маєтків, і купа всього, податків - нуль сплачується, нуль цілих нуль дисятих ...»; «ОСОБА_1: громадянин РФ, кримінальний діяч 90-х, очильник ОЗУ ОПГ «Вокзальськи», возив титушок на антимайдан, рейдер, неодноразово судимий за крадіжки і рекет член Партії Регіонів.»; «...Ви як кримінальний авторитет з 90-х вчинили безпредел, який Ви вчинили...»; «...ОСОБА_1 контролює депутатів, залякав їх...»; «... мафія на чолі з ОСОБА_1, на чолі з ОСОБА_10...»; «...ось одного разу, ввечері повертаючись з оцього городу, наробившись, я бачив на власні очі ситуацію: сидить ОСОБА_1, сидить там ОСОБА_11, чи як там?, ОСОБА_12 чи як він там називається? і ще там якісь сидять «браткі». ОСОБА_1 сидить в малиновом, маліновом піджакє ..., як два пальца, сидить... мать пере мать. Не знаю чи то п'яний, чи то може ще щось було, мать пере мать, ідуть діти: група дітей якась десь може якась чи екскурсія була - приїхали діти... а по барабану: матюкаються, кричать.... Моя мама бере мене, так, в сторону відводить, і тут, заходить молода пара, в кафе, кафе «Експрес» здається називалось. Зараз його не має - на повороті. Була толпа - видно, шо вони кудись їдуть, а вони на цих білих стільчиках, пластикових, тоді коли вони тільки появилися, це я бачив на власні очі, цю ситуацію, заходить молода пара, проходить дівчина в перед ... хлопець пропускає, і він бере, о цей, шо заходить, шо тут боїться ходить, і дівчину цю, вибачте, по п'ятой точке - лясь, хлопець вступається, каже «шо ти робиш?». Боже, як вони його побили, я не знаю, мене мама звідти забрала, я навіть не бачив як ситуація розвивалася, але оцей шо боїться ходити, це да бачив на власні очі, вони того хлопця забили...».

Посилаючись на викладене та недостовірність цієї інформації, позивач просив визнати її недостовірною та такою, що порочить і принижує його честь, гідність і ділову репутацію та зобов'язати виконавчий комітет Конотопської міської ради та Конотопську міську раду на наступній сесії Конотопської ради, після набрання рішенням законної сили повідомити, що Конотопським міським головою ОСОБА_2 02.10.2017 року під час наради у Конотопського міського голови, та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії Конотопської міської ради було поширено недостовірну інформацію про ОСОБА_1 та рішенням Конотопського міськрайонного суду визнано недостовірною вищевказану інформацію, із зазначенням повного її змісту.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2018 року на часткове задоволення позову постановлено: визнати недостовірною інформацію відносно ОСОБА_1, поширену Конотопським міським головою ОСОБА_2 02.10.2017 року під час наради у Конотопського міського голови, та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії Конотопської міської ради, а саме: «...не одна людина вбита його руками...»; «...більше того, цей покидьок, винен більше мільйона доларів, такому собі ОСОБА_3 депутату міської ради у якого він їх видурив і зараз суд довів що ОСОБА_1 винен ці гроші де він дів що він з ними зробив не відомо...»; ОСОБА_1 податків - нуль сплачується, нуль цілих нуль десятих ...»; «ОСОБА_1: очильник ОЗУ ОПГ «Вокзальськи», возив титушок на антимайдан», «...ось одного разу, ввечері повертаючись з оцього городу, наробившись, я бачив на власні очі ситуацію: сидить ОСОБА_1, сидить там ОСОБА_11, чи як там?, ОСОБА_12 чи як він там називається? і ще там якісь сидять «браткі». ОСОБА_1 сидить в малиновом, маліновом піджакє ..., як два пальца, сидить... мать пере мать. Не знаю чи то п'яний, чи то може ще щось було, мать пере мать, ідуть діти: група дітей якась десь може якась чи екскурсія була - приїхали діти... а по барабану: матюкаються, кричать.... Моя мама бере мене, так, в сторону відводить, і тут, заходить молода пара, в кафе, кафе «Експрес» здається називалось. Зараз його не має - на повороті. Була толпа - видно, шо вони кудись їдуть, а вони на цих білих стільчиках, пластикових, тоді коли вони тільки появилися, це я бачив на власні очі, цю ситуацію, заходить молода пара, проходить дівчина в перед ... хлопець пропускає, і він бере, о цей, шо заходить, шо тут боїться ходить, і дівчину цю, вибачте, по п'ятой точке - лясь, хлопець вступається, каже «шо ти робиш?». Боже, як вони його побили, я не знаю, мене мама звідти забрала, я навіть не бачив як ситуація розвивалася, але оцей шо боїться ходити, це я бачив на власні очі, вони того хлопця забили...»;

зобов'язано виконавчий комітет Конотопської міської ради та Конотопську міську раду на наступній сесії Конотопської міської ради, після набрання рішенням законної сили повідомити наступне: «Конотопським міським головою ОСОБА_2 02.10.2017 року під час наради у Конотопського міського голови, та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії Конотопської міської ради було поширено недостовірну інформацію про ОСОБА_1 Рішенням Конотопського міськрайонного суду визнано недостовірною наступну інформацію, а саме: «... не одна людина вбита його руками...»; «...більше того, цей покидьок, винен більше мільйона доларів, такому собі ОСОБА_3 депутату міської ради у якого він їх видурив і зараз суд довів що ОСОБА_1 винен ці гроші де він дів що він з ними зробив не відомо...»; ОСОБА_1 податків - нуль сплачується, нуль цілих нуль дисятих ...»; «ОСОБА_1: очильник ОЗУ ОПГ «Вокзальськи», возив титушок на анти майдан», «...ось одного разу, ввечері повертаючись з оцього городу, наробившись, я бачив на власні очі ситуацію: сидить ОСОБА_1, сидить там ОСОБА_11, чи як там?, ОСОБА_12 чи як він там називається? і ще там якісь сидять «браткі». ОСОБА_1 сидить в малиновом, маліновом піджакє ..., як два пальца, сидить... мать пере мать. Не знаю чи то п'яний, чи то може ще шось було, мать пере мать, ідуть діти: група дітей якась десь може якась чи екскурсія була - приїхали діти... а по барабану: матюкаються, кричать.... Моя мама бере мене, так, в сторону відводить, і тут, заходить молода пара, в кафе, кафе «Експрес» здається називалось. Зараз його не має - на повороті. Була толпа - видно, шо вони кудись їдуть, а вони на цих білих стільчиках, пластикових, тоді коли вони тільки появилися, це я бачив на власні очі, цю ситуацію, заходить молода пара, проходить дівчина в перед ... хлопець пропускає, і він бере, о цей, шо заходить, шо тут боїться ходить, і дівчину цю, вибачте, по п'ятой точке - лясь, хлопець вступається, каже «шо ти робиш?». Боже, як вони його побили, я не знаю, мене мама звід ти забрала, я навіть не бачив як ситуація розвивалася, але оцей шо боїться ходити, це да бачив на власні очі, вони того хлопця забили...».

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Конотопської міської ради Сумської області з підстав поверхового з'ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог.

При цьому вказує, що визнана судом недостовірною інформація такою не є, оскільки вона вирвана позивачем із контексту, тому має спотворений зміст і ці висловлювання Конотопського міського голови ОСОБА_2 є оціночними судженнями, а не фактичними твердженнями.

Позивач ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування судом норм матеріального права.

Зазначає, що висловлювання ОСОБА_2 не є оціночними судженнями, а є фактичними твердженнями, які ганьблять його честь гідність та ділову репутацію.

Крім того зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вказує, що ОСОБА_1 є громадянином РФ, оскільки в Україні заборонено подвійне громадянство.

У відзиві на апеляційні скарги відповідач ОСОБА_2 вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, скаргу виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області - задовольнити, а оскаржене рішення в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог, так як усі його висловлювання, про які йде мова у даній справі, є оціночними судженнями.

Конотопська міська рада Сумської області у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 з тих самих підстав також просила відхилити скаргу ОСОБА_1 і рішення в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга виконавчого комітету Конотопської міської рад підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав:

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл) селища, міста. Сільський селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної ,міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до ст.42 вищезазначеного закону при здійсненні наданих повноважень міський голова здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесії ради та головує на пленарних засіданнях ради.

Частиною 1 ст.45, ч.ч.1, 2 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання. Повноваження депутата можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених законом. Рада невідкладно інформує відповідну територіальну виборчу комісію про дострокове припинення повноважень депутата ради.

Депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради.

Як вбачається із офіційного сайту Конотопської міської ради міським головою м.Конотоп є відповідач у даній справі ОСОБА_2, а позивач ОСОБА_1 є депутатом цієї ради і ці обставини є загальновідомими і тому відповідно до вимог передбачених ч.3 ст.82 ЦПК України не потребують доказуванню (т.2, а.с.66-71).

Також з матеріалів справи вбачається, що між позивачем ОСОБА_1, як депутатом Конотопської міської ради та відповідачем ОСОБА_2, як Конотопським міським головою протягом тривалого часу існують складні відносини.

Як вбачається із долученого до справи відеозапису 02 жовтня 2017 року під час наради у Конотопського міського голови та 07 і 12 жовтня 2017 року під час сесії Конотопської міської ради ОСОБА_2 було поширено інформацію відносно ОСОБА_1 наступного змісту: «...подивіться на цього недобитка з 90-х, чмо...,мразь...»; «...ОСОБА_1, це ж бандюган, він же ж не один раз сидів, сидів за квартирні кражі в Конотопі - по форточкам лазив...»; «... не одна людина вбита його руками...»; «...більше того, цей покидьок, винен більше мільйона доларів, такому собі ОСОБА_3 депутату міської ради у якого він їх видурив і зараз суд довів шо ОСОБА_1 винен ці гроші де він дів шо він з ними зробив не відомо...»; «...ОСОБА_1 є бандитом і ставлеником Російської Федерації тут в Москві, він є смотрящим, він є громадянином Російської Федерації...»; «...цим бандюганам недобитим з 90-х, цім покидькам: ОСОБА_1, губернаторам які поки шо губернатори сидять на хабарах і покривають цих всих негідників - не здамо, шо би нам цього не коштувало...»; «...і в результаті той недобиток з 90-х - ОСОБА_1, він просто злетів, як то кажуть с катушок, і просто показав своє нутро: гниле бандитське, смердюче, не добите, трусливе ще скажу нутро, а чому трусливе? - тому що, воно, падло боїться вот так вот вийти серед людей, один на один...»; «..як можна було тримати людину, яка намагається захиститися, руками тримати і всіляким не заважати їй захиститися, в той час коли ОСОБА_1 бандюган б'є...»; «... я би хотів би шо би, не хай би дали відповідь то же НАБУ, НАЗК і так далі, по надходженням, по видаткам оцих всіх наших основних бандитів міста Конотоп, таких як он, ОСОБА_1 і ОСОБА_10 - купа маєтків, і купа всього, податків - нуль сплачується, нуль цілих нуль дисятих ...»; «ОСОБА_1: громадянин РФ, кримінальний діяч 90-х, очильник ОЗУ ОПГ «Вокзальськи», возив титушок на анти майдан, рейдер, неодноразово судимий за крадіжки і рекет член Партії Регіонів.»; «...Ви як кримінальний авторитет з 90-х вчинили безпредел, який Ви вчинили...»; «...ОСОБА_1 контролює депутатів, залякав їх...»; «... мафія на чолі з ОСОБА_1, на чолі з ОСОБА_10...»; «...ось одного разу, ввечері повертаючись з оцього городу, наробившись, я бачив на власні очі ситуацію: сидить ОСОБА_1, сидить там ОСОБА_11, чи як там?, ОСОБА_12 чи як він там називається? і ще там якісь сидять «браткі». ОСОБА_1 сидить в малиновом, маліновом піджакє ..., як два пальца, сидить... мать пере мать. Не знаю чи то п'яний, чи то може ще шось було, мать пере мать, ідуть діти: група дітей якась десь може якась чи екскурсія була - приїхали діти... а по барабану: матюкаються, кричать.... Моя мама бере мене, так, в сторону відводить, і тут, заходить молода пара, в кафе, кафе «Експрес» здається називалось. Зараз його не має - на повороті. Була толпа - видно, шо вони кудись їдуть, а вони на цих білих стільчиках, пластикових, тоді коли вони тільки появилися, це я бачив на власні очі, цю ситуацію, заходить молода пара, проходить дівчина в перед ... хлопець пропускає, і він бере, о цей, шо заходить, шо тут боїться ходить, і дівчину цю, вибачте, по п'ятой точке - лясь, хлопець вступається, каже «шо ти робиш?». Боже, як вони його побили, я не знаю, мене мама звідти забрала, я навіть не бачив як ситуація розвивалася, але оцей шо боїться ходити, це я бачив на власні очі, вони того хлопця забили...» (т.1, а.с.4).

Частково задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що знайшли підтвердження доводи позивача про те, що інформація, поширена Конотопським міським головою ОСОБА_2 02.10.2017 року під час наради у Конотопського міського голови та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії Конотопської міської ради щодо позивача є частково недостовірною і підлягає спростуванню, але належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди останнім надано не було.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Відповідно до статей 3 та 28 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнані найвищою соціальною цінністю.

Кожен має право на повагу до його гідності.

Стаття 270 ЦК України до видів особистих немайнових прав фізичної особи відносить в т.ч. і право на повагу до гідності та честі.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, гідність - це визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Стаття 277 ЦК України (ч.1, 4) передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Конституцією України (ст. 19) визначено, що органи державної влади та їх посадові особи (до яких відносяться і посадові особи органів місцевого самоврядування) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 68 Основного Закону України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 4 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що служба в органах місцевого самоврядування здійснюється в т.ч. і на принципах верховенства права, демократизму і законності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі.

До обов'язків посадових осіб місцевого самоврядування віднесено: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави (ст. 8 даного Закону).

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктах 3 та 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Пунктом 19 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (475/97-ВР ).

У пункті 21 вказаної постанови закріплено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував положенням глави 20 ЦК України та Закону України «Про інформацію», не з'ясував належним чином характер висловлювань з боку відповідача, помилково кваліфікував їх як недостовірну інформацію, в той час, як мало поширення оціночних суджень.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги виконавчого комітету Конотопської міської ради про те, що висловлювання відповідача ОСОБА_2 визнані місцевим судом недостовірною інформацією, а саме: «… не одна людина вбита його руками ..» є уривком вирізаним із контексту загальної фрази, оскільки після цієї фрази останній посилається на ту обставину, що доказів цьому поки що немає, але тривають суди щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності саме за фактом умисного вбивства.

Дані обставини підтверджуються вироком Путивльського районного суду Сумської області від 16.05.2015 року щодо обвинувачення позивача у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.222 КК України (1960р), ч.1 ст.115, ч.1 ст129, ч.1 ст.263, ч.2 ст.296 КК України за яким останній був визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.129 КК України, але ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27.08.2015 року даний вирок місцевого суду було скасовано і кримінальне провадження направлено на новий розгляд і на даний час справа перебуває у провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області і остаточне судове рішення у даній справі не ухвалене.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що місцевий суд, ухвалюючи рішення у цій частині, неповно встановив обставини , що мають значення для справи, не дослідив повний текст фактично поширеної відповідачем ОСОБА_2 інформації і прийшов до помилково висновку про порушення відповідачем презумпції невинуватості позивача встановленої ст.62 Конституції України.

Також колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку щодо визнання недостовірною інформацію викладеної відповідачем ОСОБА_2, а саме: «..більше того, цей покидьок, винен більше мільйона доларів, такому собі ОСОБА_3 депутату міської ради у якого він їх видурив і зараз суд довів що ОСОБА_1 винен ці гроші де він дів що він з ними зробив не відомо...».

При цьому, як вбачається з матеріалів справи Конотопським міськрайонним судом Сумської області дійсно вирішувався спір за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів і рішенням суду від 20.10.2014 року позов задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь позивача 12 951 220 грн.00 коп. згідно угоди про сумісну діяльність та судові витрати у справі.

Вподальшому, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_13 рішення місцевого суду було скасоване Апеляційним судом Сумської області і ухвалене нове рішення про часткове задоволення позову та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1 937 500 грн. та судові витрати у справі (т.1, а.с.60-65).

Вищезазначеним рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12.09.2017 року дійсно встановлено і дана обставина визнавалась відповідачем у справі ОСОБА_1 про те, що загальна сума отриманих ним від позивача ОСОБА_7 коштів на виконання угоди про сумісну діяльність становила 1 000 000 доларів США. Також судом твстановлено, що відповідач повинен повернути позивачу грошові кошті в сумі 1 937 500 грн., так як обставина за якої він повинен був їх отримати згідно умов Договору не настала.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що відсутні підстави стверджувати, що інформація поширена відповідачем щодо існування грошових зобов'язань у відповідача ОСОБА_1 перед ОСОБА_7 є недостовірною.

Також помилковим є висновок суду в частині визнання недостовірними твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 податків - нуль сплачується, нуль цілих нуль десятих ...», оскільки даний уривок вирізаний з контексту загальної фрази, з якої вбачається, що відповідач фактично звертається до органів державної влади - Національного агентства з питань запобігання корупції та Національного антикорупційного бюро щодо перевірки розміру податків сплачених ОСОБА_1, виходячи з об'єму наявного у нього майна, а тому таке звернення є реалізацією особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції України, а не поширенням недостовірної інформації як це роз'яснено у абз.2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги виконавчого комітету Конотопської міської ради в тій частині, що не є фактичними твердженнями висловлювання відповідача ОСОБА_2 про те, що «ОСОБА_1: очильник ОЗУ ОПГ «Вокзальськи», оскільки така інформація не може бути перевірена на предмет істинності і об'єктивні критерій віднесення осіб до відповідних категорій відсутні. Крім того, як встановлено судом і дана обставина підтверджується листом Департаменту інформації МВС України від 18.01.2018 року відповідач ОСОБА_1 за період з 1984 року по 2000 рік тричі був засуджений за вчинення злочинів (т.1, а.с.242), а тому таке висловлювання відповідача є його суб'єктивною думкою щодо моральних якостей останнього, а отже є оціночним судженням, а не фактичним твердженням.

Також колегія суддів вважає помилковим висновок що висловлювання відповідача про те, що позивач «возив титушок на антимайдан» є порушенням презумпції невинуватості останнього, оскільки Кримінальним Кодексом України не передбачена відповідальність за зазначені діяння і позивач не звинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення.

Не погоджується колегія суддів і з висновком місцевого суду про визнання недостовірною інформацію викладеною відповідачем про те, що «...ось одного разу, ввечері повертаючись з оцього городу, наробившись, я бачив на власні очі ситуацію: сидить ОСОБА_1, сидить там ОСОБА_11, чи як там?, ОСОБА_12 чи як він там називається? і ще там якісь сидять «браткі». ОСОБА_1 сидить в малиновом, маліновом піджакє ..., як два пальца, сидить... мать пере мать. Не знаю чи то п'яний, чи то може ще щось було, мать пере мать, ідуть діти: група дітей якась десь може якась чи екскурсія була - приїхали діти... а по барабану: матюкаються, кричать.... Моя мама бере мене, так, в сторону відводить, і тут, заходить молода пара, в кафе, кафе «Експрес» здається називалось. Зараз його не має - на повороті. Була толпа - видно, шо вони кудись їдуть, а вони на цих білих стільчиках, пластикових, тоді коли вони тільки появилися, це я бачив на власні очі, цю ситуацію, заходить молода пара, проходить дівчина в перед ... хлопець пропускає, і він бере, о цей, шо заходить, шо тут боїться ходить, і дівчину цю, вибачте, по п'ятой точке - лясь, хлопець вступається, каже «шо ти робиш?». Боже, як вони його побили, я не знаю, мене мама звідти забрала, я навіть не бачив як ситуація розвивалася, але оцей шо боїться ходити, це я бачив на власні очі, вони того хлопця забили...», оскільки у цій інформації є ряд фактичних суджень які несли негативну інформацію для позивача, а також і ряд суджень, які не несли негативної інформації для нього.

Крім того, позивачем, в порушення вимог передбачених ч.1 ст.81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо недостовірності вищезазначеної інформації розповсюдженої відповідачем у справі ОСОБА_2

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованості рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог, оскільки як вже було встановлено судом він дійсно тричі був засуджений, у тому числі і за вчинення тяжких злочинів, він мав паспорт громадянина РФ і дана обставина визнається самим позивачем у справі і в 2010 році був обраний депутатом Конотопської міської ради, як член Партії регіонів. Доказів на підтвердження факту відмови від громадянства РФ позивачем надано не було. А тому відповідач повністю довів достовірність інформації поширеної ним, в частині уривків, що їх суд визнав достовірними.

Крім того, як вже зазначалось колегією суддів, позивач є депутатом Конотопської міської ради, а тому межа допустимої критики його є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи про що зазначено у Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також у рекомендаціях, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його позовних вимог, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення в цій частині не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог є законним і обґрунтованим і його слід залишити без змін, а в частині задоволення позовних вимог та розподілу судових витрат рішення місцевого суду необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст.376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 лютого 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_9 та вирішення питання щодо судових витрат у справі скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02 травня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик