15.03.2018 Єдиний унікальний номер 205/8514/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 рокум. ДніпроСправа № 205/8514/17
2/205/85/18

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління-служба по справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, про визнання права власності в порядку погашення заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2017 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, у якому просить визнати за донькою відповідача право власності на ? частину квартири № 115, розташованої в м. Дніпрі по вул. Ближній, 29, в порядку погашення частини боргу відповідача зі сплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що позивач є опікуном доньки відповідача, яку судовим рішенням зобовязано сплачувати аліменти на утримання дитини, проте вона свої зобовязання не виконує, а відтак на думку позивача дитина має право на належну відповідачу частину спірної квартири.

Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпрі ради № 66 від 19.02.2010р. № 66 призначено ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3, 14.11.2005р.н. (а.с.10).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2010р., яке набрало законної сили 14.09.2010р., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ? частини її заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_3, 14.11.2005р.н., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.11).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2010р., яке набрало законної сили 31.12.2010р., ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо її доньки ОСОБА_3, 14.11.2005р.н. (а.а.14).

Постановою державного виконавця від 01.10.2010р. відкрито виконавче провадження № 21699137 з примусового виконання вищевказаного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів (а.с.13).

ОСОБА_2 відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно належить ? частина квартири № 115, яка розташована в м. Дніпрі по вул. Ближній, 29 (а.с.23).

Позив мотивований тим, що відповідач свої зобовязання з виплати аліментів не виконує та має заборгованість у загальному розмірі 100 113,29 грн., а відтак неповнолітня донька відповідача має право, в рахунок погашення заборгованості по аліментам, на належну ОСОБА_2 ? частину спірної квартири.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Порядок звернення стягнення на майно боржника регулюється розділом 7 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що примусове виконання рішення суду покладено на орган державної виконавчої служби та саме до його повноважень входить звернення стягнення на майно боржника у разі невиконання такого рішення суду, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні заявлених вимог.

За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_4