Єдиний унікальний номер 235/5146/16-ц Номер провадження 22-ц/775/528/2018
головуючий в I інстанції Величко О.В.
Суддя-доповідач Никифоряк Л.П.
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року Апеляційний суд Донецької області колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.

за участі секретаря судового засідання Глушка С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Гаражного кооперативу автолюбителів № 2 про поділ майна подружжя, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом в якому просив здійснити поділ майна та просив визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

25 серпня 2016 року в зустрічному позові ОСОБА_3 просила визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, вартістю 230000,00 грн.; мікроавтобус марки MERCEDES BENZ SPRINTER 213, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 130000,00 грн.; грузовик МАN LE 8.180 держномер НОМЕР_4 вантажопідйомністю 5 тон вартістю 150000,00 грн.; причіп Кремень держномер НОМЕР_3 вартістю 8000,00 грн.; гараж НОМЕР_5, розташований у місті Покровськ Донецької області в гаражному кооперативі автолюбителів №2 по вулиці Тюленіна вартістю 30000,00 грн. - на загальну суму 548000 грн.

Також просила поділити майно шляхом визнання права особистої приватної власності за нею на квартиру АДРЕСА_1 та гараж НОМЕР_5, розташований у місті Покровськ Донецької області в гаражному кооперативі автолюбителів № 2 по вулиці Тюленіна на загальну суму 260000 грн., а за ОСОБА_2 на мікроавтобус марки MERCEDES BENZ SPRINTER 213, автомобіль МАN LE 8.180 вантажопідйомністю 5 тон та причіп на загальну суму 288000,00 грн. Крім того просила стягнути на свою користь грошову компенсацію від вартості ? частини спільно нажитого майна у розмірі 14000,00 грн.

06 березня 2017 року ОСОБА_3 доповнила позовні вимоги та зазначила, що їй не було відомо про продаж транспорту та гаражу, гроші за які вона не отримувала.

17 липня 2017 року уточнила позовні вимоги стосовно вартості майна та просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 вартістю 115746,47 грн.; гараж НОМЕР_5, розташований у місті Покровськ Донецької області в гаражному кооперативі автолюбителів № 2 по вулиці Тюленіна вартістю 36936,00 грн. та причіп Кремень вартістю 5006,00 грн., а за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти у розмірі 276810,00 грн. за продаж автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER213 та грошові кошти у розмірі 306890,00 грн. за продаж вантажного автомобіля МАN LE 8.180, в обґрунтування позову посилалася на висновки експерта та звіт про оцінку. Також просила стягнути з відповідача на свою користь компенсацію від вартості ? частини спільно нажитого майна у розмірі 100000,00грн.

В подальшому 14 листопада 2017 року позивач уточнила позовні вимоги відповідно до висновків експертного дослідження щодо вартості транспортних засобів, а саме просила визнати за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти у розмірі 162124,80 грн. за продаж автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER213 та грошові кошти у розмірі 88440,35 грн. за продаж вантажного автомобіля МАN LE 8.180. Також просила стягнути з відповідача на свою користь компенсацію від вартості ? частини спільно нажитого майна у розмірі 46483,34 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3: грошові кошти у розмірі 162124,80 грн., які є вартістю MERCEDES BENZ SPRINTER 213, реєстраційний номер НОМЕР_1 та грошові кошти 88440,35 грн., які є вартістю автомобіля МАN LE 8.180 реєстраційний номер НОМЕР_4; причіп бортовий Кремінь 183121, реєстраційний номер НОМЕР_3; квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши: за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним на ? частину квартири.

Визнано рівними ідеальні частки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в транспортному засобі - причепі Кремінь 183121, який є майном що набуте за час шлюбу і залишено причіп у їх спільній частковій власності. Визнано за кожним з подружжя право власності на ? причепу.

Визнано право особистої власності за ОСОБА_2 на грошові кошти у розмірі 250565,15 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію від вартості ? частини спільно нажитого майна у розмірі 125282,57 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2 у частині позовних вимог про визнання права особистої власності на грошові кошти в розмірі 250565,15 грн. та стягнення компенсації у розмірі 125282,57 грн., який просив рішення суду в зазначеній частині скасувати та відмовити в задоволенні вказаних вимог. В обґрунтування скарги заявник посилався на невідповідність висновків суду щодо продажу двох транспортних засобів MERCEDES BENZ SPRINTER 213, реєстраційний номер НОМЕР_1 та МАN LE 8.180 реєстраційний номер НОМЕР_4. Також заявник заперечував обставини з приводу отримання коштів від реалізації транспортних засобів в розмірі 88440,35 грн. та 162124,80 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення особи яка падала апеляційну скаргу, за відсутності інших учасників справи повідомлених про час та місце розгляду справи належним чином, переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

20 листопада 1993 року відділом РАЦС Шосткінського міськвиконкому Сумської області зареєстровано шлюб громадянина ОСОБА_2 та громадянки ОСОБА_3, актовий запис № 727 /а.с. 73/

26 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано /а.с. 5/.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2008 року./а.с. 6/.

24 червня 2016 року експертною оцінкою визначена ринкова вартість спірної квартири, яка згідно звіту про оцінку складає 115746,47 грн. /а.с. 9-30/.

Станом на 13 вересня 2016 року згідно довідки Гаражного кооперативу № 2 ОСОБА_2 є членом гаражного кооперативу автолюбителів та користується гаражем НОМЕР_5, право власності на гараж відсутнє /а.с.48/.

Транспортний засіб MERCEDES BENZ SPRINTER 213, реєстраційний номер НОМЕР_1 знятий з обліку для реалізації 26 грудня 2012 року та транспортний засіб МАN LE 8.180 реєстраційний номер НОМЕР_4, знятий з обліку для реалізації 18 лютого 2014 року. Як зазначено в довідці Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області вказані транспортні засоби в подальшому зареєстровані за іншими власниками /а.с.49, 90-92/.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу причіп Кремінь 2011 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 20 березня 2012 року /а.с. 65/.

За даними висновку експерта середньоринкова вартість автомобіля МАN LE 8.180 станом на вересень 2013 року складає 136040 грн., а на дату складання 06.07.2017р. - 306890 грн./а.с. 136-141/.

За даними висновку експерта середньоринкова вартість автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER213 станом на вересень 2013 року складає 116860 грн., а на дату складання 06.07.2017р. - 276810 грн. /а.с. 143-147/.

Вартість Бортового причіпу Кремінь станом на дату складання (06.07.2017р.) - 5006,00 грн. /висновок а.с. 149-155/.

04 липня 2017 року визначена ринкова вартість гаражу НОМЕР_5 в гаражному кооперативі, розмір якого складає 36936 грн., та належить ОСОБА_2 на праві власності /а.с.157-169/.

Згідно звіту про вартість товару від 17 червня 2017 року наданого ОСОБА_2 середньоринкова вартість автомобілів МАN LE 8.180 та MERCEDES BENZ SPRINTER 213 станом на дату складання - 88440,36 грн. та 162124,80 грн. відповідно /а.с.183-195, 200-212/.

У даній справі сторони не заперечували обставин щодо вартості спірного майна, однак ОСОБА_2 заперечував обставини щодо продажу транспортних засобів МАN LE 8.180 та MERCEDES BENZ SPRINTER213 та використання виручених від продажу коштів на власні потреби.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зробив висновок про те, що право власності на транспортні засоби на момент розгляду справи зареєстровано за іншими власниками та ОСОБА_2 жодними належними та допустимими доказами не підтвердив обставин щодо передачі транспортних засобів іншим особам за безоплатними правочинами чи в інший спосіб розпорядився майном що знаходилось в спільній сумісній власності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно з'ясував обставини у справі та дотримався норм матеріального права.

Вирішуючи спір в частині яка стала предметом оскарження в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції виходить з того, що придбання та реалізація спірного майна відбулись в період дії Сімейного кодексу України /надалі СК України/ який підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

Суд обґрунтовано керувався статтею 60 СК України, та виходив з того, що частиною 1, 2 цієї статті передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Та відповідно до дійсного змісту наведених норм, договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

При цьому судом першої інстанції встановлено що ОСОБА_2 здійснив відчуження двох транспортних засобів, однак кошти які являлися спільною сумісною власністю подружжя використав на власні потреби, не в інтересах сім'ї чи на її потреби, та обґрунтовано виходив з того, що вартість такого майна повинна враховуватись при поділі майна.

Та обставини щодо відчуження транспортних засобів не в інтересах сім'ї підтверджуються сукупністю обставин підтверджених письмовими доказами, зокрема довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області.

При цьому, доводи апеляційної скарги щодо не отримання коштів від реалізації транспортних засобів заявник апеляційної скарги пов'язував із його поясненнями та відсутністю письмових доказів щодо відчуження спірного майна у будь-який спосіб.

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення заявника від обов'язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.

Та суд першої інстанції відреагував на аргументи заявника стосовно достовірності та доказового значення відомостей що містяться в довідці Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області та обґрунтовано вважав що зазначені документальні докази є належними письмовими доказами які були вирішальними для розгляду справи.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені обставини щодо реєстрації права власності на спірні транспортні засоби за іншими власниками створили обов'язки щодо поділу коштів від вартості цього майна та правильно стягнув з ОСОБА_2 половину вартості цього майна, виходячи із змісту ст. 70 СК України згідно якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Отже, суд обґрунтовано взяв до уваги вартість спірних транспортних засобів, після розірвання шлюбу та фактичного припинення спільного проживання, що підтверджена письмовими доказами, та обґрунтовано врахував половину вартості цього майна.

В судовому засіданні ствердження позивача про усну домовленість щодо продажу транспортних засобів судом першої інстанції перевірено належним чином та не підтверджено, і за відсутності будь-яких доказів дана обставина є не доведеною та спростовується іншими письмовими доказами наданими заявником апеляційної скарги.

Отже з мотивів правового захисту прав співвласника суд першої інстанції обґрунтовано вважав що не має практичної доступної для сторін можливості вирішити спір у даній справі в інший спосіб ніж поділ коштів співмірних вартості транспортних засобів щодо яких виник спір.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 травня 2018 року.

Судді: