Справа № 336/1066/18
Провадження № 2/336/1272/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01.03.2018 року на весь час навчання доньки, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 1999 року по 2005 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач у звязку з укладенням шлюбу змінила своє прізвище з «Стрилець» на «Новак».

Після розірвання шлюбу з відповідачем донька постійно проживає з позивачем.

Як зазначає позивач, аліменти на утримання їх дитини до досягнення нею повноліття стягувались на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, що підтверджується довідкою про доходи від 19.02.2018 року № 8577, в якій зазначений розмір отриманих аліментів.

01.03.2018 року їх доньці виповнилось 18 років, вона навчається на 1 курсі освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст спеціальності соціально робота освітньої програми соціальна педагогіка контрактної основи денної форми навчання Економіко-правничого коледжу Запорізького національного університету.

За твердженнями позивача, вона сплачує кошти за навчання доньки на підставі договору № 168 від 08.08.2017 року укладеним між нею та Запорізьким національним університетом.

На теперішній час позивач не може одноособово утримувати доньку, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги відповідача, який офіційно працює, інших дітей не має, а тому може надавати матеріальну допомогу доньці на час її навчання.

Оскільки відповідач добровільно відмовляється утримувати їх доньку на час її навчання, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 28.03.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання на 24.04.2018 року.

Відповідно до частини 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У судове засідання 24.04.2018 року сторони не зявились, про день, час та місце його проведення повідомлялись у встановленому законом порядку.

Позивач надала суду заяву за змістом якої уточнила позовні вимоги, а саме просила стягувати аліменти починаючи з 05.03.2018 року, також просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила позов задовольнити.

Відповідач надав суду заяву за змістом якої просив розглядати справу без його участі, позов визнав в повному обсязі, просив його задовольнити.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін), дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з частиною 1 статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як розяснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі в період часу з 11.09.1999 року по 23.06.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 11.09.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя (а.с.4) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 23.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 01.04.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської райадміністрації Запорізької міської ради, серія І-ЖС № 072321, актовий запис № 246 від 01.04.2000 року (а.с.5).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач після розірвання шлюбу з відповідачем уклала шлюб з громадянином ОСОБА_4, у звязку з чим змінила своє прізвище з «Стрилець» на «Новак» (а.с.7).

Донька мешкає з позивачем, що підтверджено довідками про реєстрацію місця проживання особи № 04-26/7-3156 від 07.02.2018 року, № 04-26/7-3016 від 06.02.2018 року (а.с.8-9).

Як вбачається з довідок з місця навчання (а.с.10) ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу Економіко-правничого коледжу Запорізького національного університету, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року за умови успішного виконання навчального плану та виконання умов контракту.

Відповідно до умов договору № 168 про надання освітніх послуг укладеного між Запорізьким національним університетом та позивачем від 08.08.2017 року (а.с.11) загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 22 800, 00 грн.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, на користь інших осіб він аліментів не сплачує.

Доказів на спростування цих висновків суду не надано.

Враховуючи те, що 01.03.2018 року ОСОБА_3 досягла повноліття, продовжує навчання, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні матері, відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх повнолітньої доньки на період її навчання.

Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, пред'явлено 05.03.2018 року (а.с.1).

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її навчання в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 05.03.2018 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення 23-річного віку.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відтак, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 50 відсотків судового збору, що підлягав би сплаті за подання даного позову до суду, а саме, в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 182, 191, 198-200 Сімейного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ур. м. Запоріжжя, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ур. м. Запоріжжя,РНОКПП - НОМЕР_2, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її навчання в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 05.03.2018 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ур. м. Запоріжжя, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в дохід держави у розмірі 352, 40 грн.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення суми аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Я.Р.Марко