Справа № 477/828/16-ц
Провадження № 4-с/477/3/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 р. Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

із секретарем судового засідання - Сірюк С.В.,

за участю:

представників Вітовського РВ ДВС - Некрасової Н.В., Шкляренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Жовтневого районного суду Миколаївської області скаргу ОСОБА_3 на рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3, в якій скаржник просить визнати незаконними та скасувати постанови заступника начальника відділу Вітовського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шкляренко Світлани Валеріївни за виконавчим провадженням № 55455892, зокрема:

- від 03 січня 2018 року про відкриття виконавчого провадження;

- від 03 січня 2018 року про накладення арешту на майно боржника;

- від 18 січня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

В обґрунтування даної скарги, зокрема щодо постанови про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до положення про автоматизовану систему виконавчого провадження затвердженого наказом міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 зареєстровано в міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 р. за № 1126/29256, виконавчі документи розподіляються між державними виконавцями у довільному порядку із дотриманням черговості та з урахуванням встановленого коефіцієнта й кількості виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні державного виконавця, однак матеріали виконавчого провадження взагалі не містять відомостей щодо автоматизованого розподілу вказаного виконавчого провадження саме на державного виконавця Шкляренко С.В. та повноваження її нічим не підтверджені. Окрім того постанова не містить обов'язкових реквізитів, зокрема мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову, не містить даних про порядок та строки оскарження і не доведена до відома ОСОБА_3 Також вказує про невірне зазначення характеру суми, що підлягає стягненню, яка згідно виконавчого листа є сумою процесуальних витрат, а згідно постанови виконавця вказана як сума боргу.

З цих підстав заявник вважає постанову виконавця від 03 січня 2018 року про відкриття виконавчого провадження незаконною та просить про її скасування.

Щодо постанови про арешт майна, то заявник вказує, що відповідно до ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій про арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення. Однак, відповідно до винесеної постанови не зрозуміло яке майно боржника було виявлено та на яке майно необхідно накласти арешт. Формулювання все майно боржника не відповідає засадам співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, а також принципу справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Згідно ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному ст. 56 цього Закону. Конкретного майна державний виконавець не перевіряв.

Згідно ст. 55 ЗУ «Про виконавче провадження» не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в Додатку до цього Закону.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Однак, арешт накладено без врахування суми стягнення на все майно, наявність якого не перевірена взагалі.

Щодо постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.01.2018 р., скаржник вказує, що дана постанова є похідною від постанови про відкриття виконавчого провадження та підлягає скасуванню у разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Скаржник також вказує, що жодна з оскаржуваних постанов не була доведена до його відома, чим порушено його право на оскарження.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не прибув. На неодноразові виклики суду надсилав заяву про відкладення розгляду скарги. В той же час, відповідно дот приписів ст. 450 ЦПК України визначено розгляд такої скарги у 10-ти денний строк, при цьому ч. 2 даної статті передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої особи органу державної виконавчої служби, які належно повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Матеріали справи свідчать про належне сповіщення скаржника щодо дати, часу та місця розгляду справи, та підтвердження такого сповіщення є доказом заяви самого ОСОБА_3, який посилаючись на відповідну дату запрошення тричі звертався до суду для перенесення розгляду даної скарги (а.с. 16-18, 25, 44).

Відповідно до завдання та основаних засад цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України), то такими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини другої ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За вказаного, суд вважає можливим розгляд скарги за відсутності скаржника.

Представник Вітовського РВ ДВС проти задоволення скарги заперечувала. Вказувала, що розподіл виконавчого листа здійснено відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Мін'юсту України 05.08.2016 року № 2432/5. 02.01.2018 року в день реєстрації виконавчого документу, останній після автоматизованого розподілу, передано державному виконавцю Шкляренко С.В., якою наступного ж дня 03.01.2018 р. відкрито виконавче провадження та того ж дня за вих. номером 84 направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження, в тому числі боржнику. Того ж дня державним виконавцем прийнято рішення про арешт майна боржника. 20.03.2018 р. до постанови про відкриття виконавчого провадження внесено виправлення щодо визначення суми, належної до стягнення з ОСОБА_3 як суми процесуальних витрат, пов'язаних із залученням експерта. 18.01.2018 року відповідно до ч.2 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем прийнято рішення про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вважає всі дії державного виконавця здійсненими в межах та у відповідності Закону про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у ЗУ «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, ЗУ «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, а також рішеннями, які відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Ознайомившись із матеріалами скарги, вислухавши пояснення представника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби, дослідивши Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (далі - Положення), матеріали виконавчого провадження № 55455892, суд встановив наступне.

Відповідно до вище згаданого Положення (а.с.31), зокрема п. 6, система забезпечує автоматизацію процесів обробки інформації в органах державної виконавчої служби, у приватного виконавця, а саме: реєстрацію та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями…

Згідно п. 3 на кожний зареєстрований виконавчий документ у Системі формується обкладинка виконавчого провадження.

За поясненням представника Вітовського РВ ДВС саме на цій обкладинці зазначаються дані про державного виконавця, визначеного автоматизованою системою, якому передається для виконання виконавчий документ.

Автоматизований розподіл виконавчих документів визначається Розділом ІІІ Положення. Згідно п. 1 Розділу ІІІ даного Положення, автоматизований розподіл виконавчих документів в органі державної виконавчої служби здійснюється в день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до Системи відповідальною особою.

Згідно обкладинки виконавчого провадження 55455892, реєстрація виконавчого документа, поданого за заявою ОСОБА_4 02.01.2018 р. про стягнення з ОСОБА_3 15000 грн. здійснена 02.01.2018 року та визначено виконавця, який веде виконавче провадження - Шкляренко Світлана Валеріївна.

Фактів невідповідності дій автоматизованого розподілу даного виконавчого документу та порушення вище вказаного Положення судом не встановлено.

03 січня 2018 року державним виконавцем Шкляренко С.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та копія даної постанови направлена сторонам виконавчого провадження за вихідним номером 84.

У супровідному листі зазначено також, що боржнику пропонується добровільно перерахувати належні до сплати кошти на депозитний рахунок Вітовського РВ ДВС із зазначенням номеру рахунку для подальшого перерахування їх стягувачу. Зазначено процесуальні права сторін виконавчого провадження.

Надані Вітовським РВ ДВС документи виконавчого провадження № 55455892 спростовують посилання скаржника щодо порушення автоматизованого розподілу виконавчого документу, на що він посилався як підставу задля скасування постанови державного виконавця Шкляренко С.В. від 03.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження та вказують на відсутність підстав для скасування даного рішення державного виконавця. Щодо недоліків виконавчого документу, зокрема невідповідність правової природи суми, призначеної для стягнення, тощо, то такі не тягнуть за собою скасування прийнятого рішення, тим більше що такі недоліки були виправлені державним виконавцем постановою від 20.03.2018 р.

Стосовно посилань ОСОБА_3 про не направлення на його адресу даної постанови, то останнє не є підставою для її скасування.

Щодо постанови про накладення арешту на майно боржника, то матеріали виконавчого провадження дійсно не містять даних про перевірку майнового стану ОСОБА_3

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

З аналізу ст. 26 та 56 Закону, у разі якщо виконавчий документ не містить вказівки про звернення стягнення на конкретне майно, то арешт майна проводиться відповідно до положень ст. 56 даного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону, постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч.3 даної статті арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Наведені норми свідчать про обов'язковість сукупності дій з прийняття постанови про арешт майна та дій з його виявлення, а також накладення такого арешту на майно за вартістю співмірною, визначеним ч. 3 ст. 56 Закону сум.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги, що постанова державного виконавця від 03.01.2018 року про арешт всього майна боржника здійснена без виявлення такого майна та без дотримання вимог співмірності вартості майна, на яке накладено арешт сумі грошового зобов'язання, виконавчого збору чи витрат виконавчого провадження, суд вважає необхідним, з урахуванням повноважень суду за результатами розгляду таких скарг (ст. 451 ЦПК України), визнати рішення державного виконавця від 03.01.2018 року про арешт всього майна боржника ОСОБА_3 неправомірним і зобов'язати державного виконавця Шкляренко С.В. усунути порушення (поновити порушене право). Спосіб визначення поновлення порушеного права на суд не покладається.

Щодо вимог ОСОБА_3 про скасування постанови державного виконавця від 18.01.2018 року про звернення стягнення на доходи боржника, то підставами для скасування даної постанови скаржник вважав порушення прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено в ході розгляду даної скарги, порушення порядку автоматизованого визначення державного виконавця з виконання даного виконавчого документу не виявлено, підстав для скасування постанови державного виконавця від 03.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Невідповідність даного рішення (постанови державного виконавця від 18.01.2018 р.) вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» судом не встановлено, а дії державного виконавця відповідають завданням виконавчого провадження, визначеним ст. 1 Закону, а отже дана вимоги не підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене, керуючись ст. ст. 447-453, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Шкляренко С.В. задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Шкляренко С.В. від 03 січня 2018 року про арешт всього майна боржника за виконавчим провадженням № 55455892 і зобов'язати державного виконавця Шкляренко С.В. усунути порушення (поновити порушене право) боржника ОСОБА_3.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо скасування рішень (постанов) державного виконавця Шкляренко С.В. від 03.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження №55455892 за виконавчим листом, виданим Жовтневим районним судом Миколаївської області 18.12.2017 року по цивільній справі № 477/828/116-ц, а також постанови від 18.01.2018 року про звернення стягнення на доходи боржника - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова