Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2018 Справа №607/11209/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді В.М. Братасюка,

за участі секретаря судового засідання Т.І. Созанської,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання як дружини під час вагітності в розмірі 10000грн. щомісячно, починаючи стягувати з моменту подачі позову. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона з 04.05.2017року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05.09.2017року. Перебуваючи у шлюбі вона завагітніла, проте дізнавшись про це відповідач змушував її перервати вагітність, влаштовував скандали та поводив себе агресивно, тому бажаючи уникнути додаткових стресів та загрози переривання вагітності,вона погодилася на розлучення. На даний момент вона працює на 0,25 ставки, отримує щомісячний дохід майже вдвічі менший від мінімальної заробітної плати, а чоловік відмовляється допомагати їй фінансово на забезпечення належних умов проживання, харчування, одягу та медичного забезпечення по вагітності, а також підготовки до народження дитини. Відповідач є працездатного віку, отримує дохід від перевезень пасажирів до Італії, а також займається доставкою сировини автомобілем та реалізацією продукції, а тому маючи можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, таку допомогу не надає, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та поясненнях.

Відповідач ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, подано заяву про слухання справи у їх відсутності, позов не визнають та просять врахувати письмове пояснення та наявні докази у справі, згідно яких ОСОБА_2 вважає вагітність та народження дитини ОСОБА_1 сумнівною, він не працює водієм на автоперевезеннях та не є власником будь-якого нерухомого майна, тому просять в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних обставин:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.05.2017року, який розірвано Тернопільським міськрайонним відділом ДРАЦ ГТУЮ у Тернопільській області 05.09.2017року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія І-ИД №051702 від 05.09.2017року.

Згідно довідки №201 Жіночої консультації №1 Тернопільської комунальної міської лікарні №2 від 24.10.2017року, ОСОБА_1, 1982р.н. знаходиться на обліку по вагітності в жіночій консультації №1 Тернопільської комунальної міської лікарні №2 терміном на 24.10.2017року, термін вагітності 28 тижнів.

Відповідно до довідки ТНЕУ №10 від 15.01.2018року ОСОБА_1 працює доцентом кафедри економічної кібернетики та інформатики факультету компютерних інформаційних технологій ТНЕУ на 0,25 ставки з 05.09.2017року.

Згідно довідки про доходи ТНЕУ №213 від 15.01.2018року ОСОБА_1, працюючи на посаді доцента за період з 01.09.2017року по 31.12.2017року отримала дохід 10134,28грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.01.2018року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно довідки Обєднаної ДПІ Головного Управління ДФС у Тернопільській області №1063/6/19-18-13-20/2126 від 27.10.2017року ОСОБА_2 перебував на обліку в Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області як фізична особа-підприємець з 05.05.2011року по 04.10.2017року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.01.2018року ОСОБА_2 на праві власності нерухоме майно не належить.

Згідно довідки Настасівської сільської ради №1740 від 13.10.2017року ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, його склад сімї: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6, сестра ОСОБА_7, племінник ОСОБА_8

Як вбачається із пенсійних посвідчень ОСОБА_5- батька позивача та ОСОБА_6- мати позивача, дані особи є пенсіонерами за віком.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 06.09.2017року за ОСОБА_6 ОСОБА_9 зареєстровано транспортний засіб OPEL VIVARO, 2007року випуску, тип вантажний.

Як вбачається із копії паспорта ОСОБА_6 ОСОБА_10 ЕН545755, останній неодноразово перетинав кордон України на транспортному засобі.

Відповідно до ч.1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.5 ст.84 Сімейного кодексу України, аліменти присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами викладені в позові обставини щодо зачаття дитини під час перебування у шлюбі з відповідачем та необхідності на утримання під час вагітності та після народження дитини, відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не має можливості надавати позивачу на її утримання аліменти, суд приходить до переконання що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи стягувати з моменту подачі позову. Також суд вважає, що у разі народження дитини та проживання її з матірю, слід стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки до досягнення дитиною трьох років.

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 12,13, 81, 263, 265,352,354 ЦПК України, ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (03.02.1977р.н., ІПН, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (25.09.1982р.н., ІПН, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти в твердій грошовій сумі на її утримання під час вагітності у розмірі 1500 гривень щомісячно, з дня народження дитини до досягнення дитиною трьох років без додаткового рішення суду, починаючи з стягувати з 08.09.2017 року .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 640 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий суддяОСОБА_11