Ухвала

2 травня 2018 року

м. Київ

справа № 201/312/13-ц

провадження № 61-6568зп18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 доОСОБА_4 про розірвання шлюбу; за зустрічним позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування Жовтневої районної ради у м. Дніпропетровську, орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної ради у м. Запоріжжі, служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про розірвання шлюбу з визначенням місця проживання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду України 14 грудня 2017 року подано заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIIIвід 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

До Верховного Суду 5 лютого 2018 року переданозаяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 8 лютого 2018 року заяву ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк до 7 березня 2018 року для усунення недоліків заяви.

У березні 2018 року від ОСОБА_4 надійшли клопотання, в яких він просить продовжити строк для усунення недоліків до 16 травня 2018 року, посилаючись на те, що судове рішення від 8 лютого 2018 року отримав лише 12 березня 2018 року.

Також, заявник надіслав клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що іншими судовими рішення його було звільнено від сплати судового збору. Крім того, зазначає, що відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року № 10 підставою для звільнення від сплати судового збору є довідка податкового органу, яку на підставі статті 60 ЦПК України 2004 року просить витребувати з Державної фіскальної служби України.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки заявником не додано жодних належних доказів на підтвердження неможливості сплати судового зборуу розмірі 298,22 грн, зокрема доказів про доходи чи відсутність доходів за 2017 рік. Разом з тим, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України 2004 року повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Констатація заявником скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 73 ЦПК України 2004 року суд продовжує строк, встановлений судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 8 лютого 2018 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись частиною першою статті 73 ЦПК України 2004 року, пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору.

Продовжити ОСОБА_4 строк для усунення недоліків заяви до 1 червня 2018 року.

У разі невиконання вимог ухвали суду, заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта