Номер провадження: 22-ц/785/390/18
Номер справи місцевого суду: 520/7991/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

За участю секретаря- Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року(суддя Пучкова І.М.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

11.07.2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих просив суд розірвати шлюб з ОСОБА_5,який зареєстрований 17 вересня 1988 року Іллічівським міським РАЦС,Одеської області відповідно актового запису за № 427 .

Вимоги обґрунтовував тим, що в шлюбі народило двоє дітей: ОСОБА_6-ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та ОСОБА_7-ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. За час спільного проживання стосунки не склались,кожен живе своїм життям,втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство та шлюбно-сімейні відносини фактично припинені.Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дітей.

Відповідачка ОСОБА_5 заперечувала проти позовної заяви посилаючись на те, що вони проживають разом,ведуть спільне господарство. Подача позову до суду стали для нею несподіванкою , а викладені обставини в позовній заяві не відповідають дійсності. Просила вжити заходи для примирення подружжя на 6 місяців( а.с.33,49).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2017 року сторонам надано строк на примирення два місяці. ( а.с.52).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2017 року розірвано шлюб, зареєстрований 17 вересня 1988 року Іллічівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 427, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишено прізвище ОСОБА_5.Шлюб вважається розірваним в день набрання зазначеним рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення та виключити з мотивувальної його частини посилання суду, що з 2009 року сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства.

В судове засідання сторони не з'явились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН

Відповідачка ОСОБА_5 в апеляційній скарзі стверджує, що в своїх поясненнях в судовому засіданні під звукозапис від 15.02.2017 року позивач зазначав, що 12 років живе на дві родини,сторони живуть разом в одному будинку та ведуть сумісне господарство. Жодного разу судом не розглядалось питання про час і строк припинення шлюбних стосунків.

Позивач ОСОБА_6 відзив на апеляційну скаргу не надав.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 вересня 1988 року, від шлюбу мають двох дітей, у тому числі, неповнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позовній заяві позивач зазначав, що сторони не ведуть спільне господарство та шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. При цьому власноручно дописав "з 2009 року підпис та прізвище позивача".( а.с.3)

Апеляційним судом прослухано звукозапис технічного запису Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2017 року в якому 11:37:44 позивач дав пояснення, що 12 років проживає на дві сім»ї, з відповідачкою живуть разом,в одному будинку та ведуть сумісне господарство.

ОЦІНКА СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлюючи рік остаточного припинення сторонами ведення сумісного господарства, районний суд не зазначив підстав його встановлення.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен громадянин має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати в судовому порядку свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Реалізувати право на захист порушеного чи оспорюваного права можливо шляхом письмового звернення до суду у формі позовної заяви чи скарги.

Згідно ст. 3 ЦПК України( що діяла на час вчинення процесуальної дії) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України( що діяла на час вчинення процесуальної дії) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України( що діяла на час вчинення процесуальної дії) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідність позову і позовної заяви підлягає вимогам діалектики взаємозв'язку змісту та форми. Разом з тим позовна заява має власний зміст і письмову форму. Письмова форма позову дозволяє чітко фіксувати зміст заявлених вимог, їх відповідність закону,час і місце пред'явлення позову, оперативно виявляти та усувати недоліки і помилки, допущені заявником. Таким чином, форма позовної заяви - одна з діючих гарантій права позивача та відповідача на судовий захист.

Сам по собі власноручний допис позивача «з 2009 року» не може свідчити про фактичне припинення шлюбно-сімений відносин та спільного господарства з цього часу так як змінена копія позовної заяви не направлялась відповідачеві та це питання судом не зясовувалось.

Сам позивач в судовому засіданні 15.02.2017 року в 11:37:44 не заперечував факт спільного проживання та ведення сумісного господарства з відповідачкою.

Виходячи з того, що рішення ґрунтується на неповно з'ясованих обставин по справі, які входять до предмету доказування, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів з цього питання, сторони підтверджували факт сумісного проживання та ведення сумісного господарства , суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в силу ст.376 ч.1 п.1,3 ЦПК України в цій частині рішення підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної його частини посилання суду, що з 2009 року сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства.

Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року змінити. Виключити з мотивувальної його частини посилання суду, що з 2009 року сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко