У х в а л а

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 461/11936/15-ц

провадження № 61 -14411ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року, рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 червня 2017 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

20 лютого 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року, рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року.

В частині оскарження ОСОБА_1 рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 січня 2016 року необхідно зазначити наступне.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2016 року залишено без змін.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року необхідно відмовити.

В частині оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року необхідно зазначити наступне.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки в порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України в ній не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків особи, яка подає касаційну скаргу за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 просить залишити без змін ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Заявляючи вимогу про залишення без змін ухвали Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2017 року, позивач не зазначає про те, чи оскаржується ним рішення апеляційного суду, яким переглянуто вказане рішення суду першої інстанції.

Отже заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги в цій частині.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, пунктом 14 розділу XIIIПерехідних положень ЦПК України, статтею 6 Закону України «Про судовий збір»,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 15 травня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде вважатися неподаною і повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько