Справа № 145/143/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" квітня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н.О.

за участю секретаря Віценко К.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 08 липня 2013 року померла її баба ОСОБА_4

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по вул. І.Богуна, 65, в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області.

За життя її баба ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй.

Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після її смерті немає.

Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, подавши відповідну заяву до Тиврівської державної нотаріальної контори в установлений законом строк.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно на ім'я спадкодавця.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок, позначений на плані КП «ВООБТІ» літерою «А» 1960 року забудови з житловою кімнатою «1», житловою кімнатою «2» та верандою «а» 1960 року забудови, загальною площею приміщень по літ. «А,а» ( підрахованою за формулами розрахунку площ) 32,5 кв.м, загальною площею житлових квартир 24,2 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м., площею літніх приміщень 8,3 кв.м., а також: терасу «а1» та колодязь № 1, які розташовані по вул. І. Богуна, 65, в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 08 липня 2013 року в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просить позов задоволити з підстав, викладених в заяві. Пояснив, що ОСОБА_2 онука ОСОБА_4 Її мати - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, єдина дочка ОСОБА_4 не є спадкоємцями на обовязкову частку, на спадщину не претендує, її не приймала, з нею на час смерті не жила, вона жила на той час в м.Сімферополі. ОСОБА_6 був чоловіком ОСОБА_4, проте він помер в 2003 році.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. ОСОБА_3 сільська рада позов визнає, просить справу розглянути у відсутності її представника.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

08 липня 2013 року в с. Тростянець померла ОСОБА_4, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. І.Богуна, 17, с. Тростянець.

Постановою державного нотаріуса Тиврівської районної нотаріальної контори № 2182/02-31 від 24.11.2017 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, по вул. І.Богуна, 65 в с.Тростянець, після смерті ОСОБА_4, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Проте, житловий будинок з господарськими будівлями по вул. І.Богуна, 65 в с.Тростянець, рахується за померлою ОСОБА_4, згідно записів в погосподарській книзі № 3 ОСОБА_3 сільської ради, що стверджується довідкою виконкому ОСОБА_3 сільської ради від 24.12.2017 року № 935 (а.с. 12).

Згідно технічного паспорту КП "ВООБТІ" від 13.11.2017 року на садибний (індивідуальний житловий будинок) житловий будинок з господарськими будівлями побудовані протягом 1960 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952- IУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

З інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Тобто в період забудови вказаного домоволодіння у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5, було затверджено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За життя ОСОБА_4 розпорядилася своїм майном, склавши 16.08.2011 року заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці (а.с. 9). Заповіт посвідчено секретарем сільської ради ОСОБА_7 Заповіт не змінений і не відмінений (а.с.9).

Відповідно до ст. 1268-1270 ЦК України спадщину після її смерті ОСОБА_2 прийняла, подавши в установлений законодавством строк - 30.10.2013 року заяву про прийняття спадщини до Тиврівської державної нотаріальної контори. Інших заяв не надходило, що стверджується повідомленням Тиврівської державної нотаріальної контори № 336/01-16 від 16.02.2018 року.

Крім того, ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована разом з нею за однією адресою: с. Тростянець, вул.. Слобідська, 17, що стверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради № 918 від 17.11.2017 року (а.с. 11).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.02.2018 року № .10.2013 року після смерті ОСОБА_4Ф у спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа.

17.03.2018 року державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 2,1857 га.

Відтак, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, за таких обставин, не позбавляє позивача права на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5-13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 11,15, 16, 328, 1233,1235,1268-1270 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, позначений на плані КП «ВООБТІ» літерою «А» 1960 року забудови з житловою кімнатою «1», житловою кімнатою «2», верандою «а», 1960 року забудови, загальною площею приміщень по літ. «А, а» ( підрахованою за формулами розрахунку площ) 32,5 кв.м, загальною площею житлових квартир 24,2 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м., площею літніх приміщень 8,3 кв.м., а також: терасу «а1» та колодязь № 1, які розташовані по вул. І. Богуна, 65, в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 08 липня 2013 року в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 25.04.2018 року.

Суддя: ОСОБА_8