_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2089/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що між ним, ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем (далі ФОП) ОСОБА_2 2.07.2016р. укладено договір на виготовлення та установку корпусних меблів, за який внесено аванс 3000 доларів США, термін виконання замовлення з 21 по 22.07.2016р. Оскільки в зазначений строк ОСОБА_2 товар поставлений не був, посилаючись на норми ст.526,527,530 ЦК України та норми Закону України «Про захист прав споживачів» просив суд стягнутим з відповідача на його користь 76740 грн. та у якості моральної шкоди 2000 грн.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача та відповідач проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач не відмовлявся від виконання зобов'язання, виконав його фактичним частковим встановленням меблів у стоматологічному кабінеті, а від подальшого виконання замовлення ОСОБА_1 відмовився самостійно.

Представник третьої особи позов підтримав.

Свідок ОСОБА_4 дав суду пояснення, що його найняв ОСОБА_2 для доставки меблів, які виготовляв ОСОБА_2, до стоматологічного кабінету на замовлення, потім їх там збирали.

Свідок ОСОБА_5 дав суду пояснення, що він виготовляв столешню для меблів за замовленням ОСОБА_2, а потім приїжджав до стоматологічного кабінету, де стояли ці меблі. Коли він приїжджав до цього кабінету вдруге, то меблі вже стояли інші.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між позивачем, третьою особою та відповідачем 2.07.2016р. укладено договір на виготовлення та установку корпусних меблів, за який внесено аванс 3000 доларів США, термін виконання замовлення з 21 по 22.07.2016р., про що було укладено заказ на виробництво корпусних меблів (а.с.3). Від замовника у заказі зробив підпис позивач.

Відповідачем до 22.07.2016р. було частково виконано замовлення та такі меблі було частково встановлено у приміщенні стоматологічного кабінету, який знаходився за адресою АДРЕСА_1. У вказаному кабінеті позивачем та третьою особою надавалися послуги у галузі стоматології.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» правовідносини щодо захисту прав споживачів регулюються цим Законом, Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що містять положення про захист прав споживачів.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов'язання, 3) сплата неустойки, 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Тобто в Законі України „Про захист прав споживачів" мова йде саме про власні, особисті, побутові потреби.

Позивач у позові посилається на те, що між ОСОБА_3, ОСОБА_1, з однієї сторони, та ФОП ОСОБА_2 з іншої, укладено Договір на виготовлення та установку корпусних меблів зі сплатою авансу 3000 доларів США. У своїх поясненнях суду як представник позивача так і сам відповідач зазначили, що ці меблі необхідно було встановити у приміщенні стоматологічного кабінету, який знаходився за адресою АДРЕСА_1. Також у поясненнях представник позивач зазначив, що позивач працював разом з ФОП ОСОБА_3 у стоматологічному кабінеті, хоча сам він не є ФОП, а на якій правовій підставі працював у ФОП ОСОБА_3 - суду не зміг відповісти.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 12.04.1996 року споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Тобто у даному випадку позивач у відповідача не придбав ніяких товарів, не замовляв робіт та послуг для задоволення саме своїх власних або побутових потреб, оскільки такі меблі повинні були використовуватися для надання послуг у галузі стоматології, тобто у підприємницькій діяльності.

На підставі викладеного, суд вважає, що правовідносини, які склалися між позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 не відноситься до побутових потреб, оскільки передбачалися для використання у підприємницькій діяльності з надання послуг у галузі стоматології, а отже положення норм Закону України «Про захист споживачів» не застосовуються до спірних правовідносин між вказаними сторонами, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного,керуючись ст.4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Апеляційному суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.