Ухвала

Іменем України

02 травня 2018 року

м. Київ

справа № 520/12754/16-ц

провадження № 61-10200ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О.В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року у справі за поданням Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_4 за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_4, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов'язань, покладених ухвалою № 22-ц/1564/16, яка видана 05 лютого 2016 року Апеляційним судом Одеської області.

01 грудня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року, в якій просив скасувати вказану ухвалу районного суду.

Оскаржуваною ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року по справі за поданням Київського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_4 за межі України - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не взято до уваги, що звертаючись вдруге до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року, апелянт мотивував свої вимоги тим, що на момент звернення із апеляційною скаргою були відсутні будь-які підстави обмежувати ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, оскільки 02 листопада 2017 року Другим Київським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції у Одеській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження із виконання ухвали Апеляційного суду від 05 лютого 2016 року по справі № 22-ц/1564/16.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд, із урахуванням вказаної норми ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року, оскільки ОСОБА_4 звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року залишено без змін.

Тимчасове обмеження громадянина у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення такого обмеження у зв'язку із виконанням судового рішення - на державного виконавця.

Вирішення питання щодо зняття обмеження у праві виїзду за кордон шляхом повторного перегляду в апеляційному порядку ухвали місцевого суду, на підставі якої таке обмеження було застосовано, є неможливим.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів встановлено, що касаційна скарга, подана на ухвалу апеляційного суду, якою правильно вирішено процесуальне питання. Правильне застосовування норми статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування та тлумачення. З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року у справі за поданням Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_4 за межі України відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта