Справа №:755/4054/18
Провадження №: 2/755/2841/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді Шевченко В.М.,

за участю секретаря судового засідання Зимницької М.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Дніпровського районного суду м. Києва у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 755/4054/18

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

представник позивача - адвокат ОСОБА_3,

УСТАНОВИВ:

13.03.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.03.2017 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) її автомобілю «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку незалежного судового експерта ОСОБА_4 склала 64 700,70 грн. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2018 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь: збиток у розмірі 64 700,70 грн, 1 200,00 грн - оплата послуг експерта за складання звіту про оцінку транспортного засобу, а також - 704,80 грн сплаченого судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 правом подання відзиву не скористався, у судовому засіданні пояснив, що отримав судову повістку за день до судового розгляду, а тому не мав часу на подання заяви по суті. Водночас на пропозицію головуючого стосовно відкладення судового розгляду цієї справи з метою ознайомлення та подання заперечень, в разі їх наявності, відмовився та висловився про відсутність перешкод для судового розгляду.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 - представник позивача, та ОСОБА_1, кожна окремо, підтримали позов за викладених в ньому підстав, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти заявленого розміру відшкодування та пояснив суду, що він не проти виплатити кошти, але лише в частині дійсно завданих збитків внаслідок ДТП. На його думку, розмір позовних вимог є завищеним, визначена експертом сума є невірною. Вказав, що не знав про проведення експертного дослідження. Крім цього, відповідач вважає, що позивачка не мала право проводити експертну оцінку та ремонт автомобіля до часу розгляду судом справи про вчинення адміністративного правопорушення та встановлення вини, тому експертний висновок зроблено передчасно.

Правом подання суду інших заяв, клопотань сторони не скористались. На запитання головуючого стосовно подання відповідачем клопотання про проведення судової експертизи у цій справі ОСОБА_2 повідомив, що не буде заявляти таке клопотання. Сторона позивача не заперечувала проти проведення експертизи у разі заявлення відповідного клопотання відповідачем.

Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказів, на засадах верховенства права, відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права прийшов таких висновків.

Судом встановлено, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2018 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення /а.с. 5/.

За змістом вказаної постанови убачається, 31.03.2017 року приблизно о 13 год 45 хв ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ» державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5, рухаючись по пр. Бажана при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Б. Гмирі, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі з правого боку, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім, що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів. Судом зроблено висновок, що в діях водія ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно із висновком судового експерта ОСОБА_4, свідоцтво № 354 від 24.11.2000, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, № 103 від 14.07.2017 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на дату ДТП, яка сталася 31 березня 2017 року, складає 64 700,70 грн. Вартість відновлювального ремонту складає 60 750,26 грн /а.с. 10-18/.

13.07.2018 експертом (оцінювачем) ОСОБА_4 складено протокол огляду колісного транспортного засобу № 103 та під час огляду автомобіля НОМЕР_1 виявлено: кузов має деформацію лівої частини з порушенням геометрії дверей лівих - усунення перекосу в отворах; деталі, що пошкоджені, зруйновані та потребують заміни; ковпак колеса переднього лівого R15; крило переднє ліве; двері передні ліві; петлі двері передньої лівої (верхня та нижня); двері задні ліві; бампер задній; підкрилок задній лівий; кронштейн бампера заднього лівого /а.с.19-22/.

Предметом позовних вимог у спірних правовідносинах є відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

За приписами статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (ст.ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов'язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.01.2018 ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ», державний НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого вчинив дорожньо-транспортну пригоду - допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, 2011 року випуску, власницею якою є ОСОБА_1

Наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлено постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19.01.2018 у справі про адміністративне правопорушення № 753/6492/17, проте провадження у справі закрито через закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як роз'яснено в абзаці четвертому пункту 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з огляду на викладене є доведеною вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.03.2017.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 - власник автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2, під керуванням якого ОСОБА_2 вчинив ДТП,не мав полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності як власник наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої не застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов'язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду).

Деліктне зобов'язання - це зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 103 від 14.07.2017 щодо визначення розміру збитків, завданих власнику транспортного засобу Chevrolet Aveo держномер НОМЕР_1, складеного 14.07.2017, фактична вартість збитків, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП, становить 64 700,00 грн.

Згідно з актом ремонту та обслуговування автомобіля НОМЕР_1 роботи по технічному обслуговуванню та ремонту вказаного автомобіля виконані на суму 57 000,00 грн. Вартість послуг експерта за складання експертного висновку щодо автомобіля становить 1 200,00 грн.

Судом критично оцінюються доводи відповідача про те, що проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 14.07.2017 було передчасним, оскільки в силу статті 12 ЦПК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Проведення експертизи з метою встановлення матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля при ДТП - є правом власника транспортного засобу і він не зобов'язаний чекати вирішення судом питання про притягнення винної особи до відповідальності за вчинення ДТП.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що відповідача ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення експертизи, проте він знехтував своїм правом бути присутнім при цьому ( а.с. 24).

За приписами статей ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження понесених позивачем витрат на ремонт автомобіля, ОСОБА_1 надала: акт б/н ремонту та обслуговування автомобіля НОМЕР_1 та рахунок б/н, сума 57 000,00 грн, який містить найменування робіт (операцій).

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_2 не надав доказів, якими він обґрунтовував свої заперечення, що є його процесуальним обов'язком.

Пунктом 1 частини першої статті 103 ЦПК України встановлено, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У судовому засіданні суд сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив сторонам наслідки невчинення або вчинення ними процесуальних дій, зокрема порядок призначення експертизи, однак відповідач не скористався таким правом, і відмовився заявляти відповідне клопотання.

Отже, з огляду на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 64 700,70 грн, оскільки потерпілою доведено факт завдання шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки за участю відповідача, що ним не заперечувалося, дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, розмір завданої шкоди, а також те, що відповідач є заподіювачем шкоди, тобто особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду, та ним не спростовано в установленому процесуальним законодавством порядку докази позивача щодо розміру позовних вимог.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат між сторонами, правове регулювання якого міститься в положеннях ст.ст. 141, 142 ЦПК України.

За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача ( ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи те, що позивачем сплачено при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 704,80 грн, відповідно до квитанції № 30212119 від 27.02.2018; а також експертні послуги за висновком № 103 рах. 78 від 10.07.2017 у розмірі 1 200,00 грн, відповідно до квитанції № 24531478 від 13.07.2017, вказані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

На підставі викладеного судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди є правомірними та підлягають задоволенню.

Керуючись постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 11, 22, 599, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 141, 209, 258, 259, 265, 268, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_7, проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_8, проживає за адресою: АДРЕСА_2, розмір збитку у сумі 64 700 (шістдесят чотири тисячі сімсот) грн 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_7, проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_8, проживає за адресою: АДРЕСА_2, вартість послуги експерта за складання звіту про оцінку ТЗ у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_7, проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_8, проживає за адресою: АДРЕСА_2, понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Складення повного тексту - 03.05.2018.

Суддя В. Шевченко