Справа № 589/4438/17
Провадження № 2/589/519/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Курбанової А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом, відповідно до якого просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної доньки, яка проживає разом із позивачем.

У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та позицію Пленуму Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному.

Встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6/.

Встановлено, що ця дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач наразі добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи зі змісту ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням положень ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред'явлення позову.

Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та обставини справи, враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач є особою працездатного віку і спроможний надати матеріальну допомогу, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 206, 258, 259, 263-268, ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5/ аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.11.2017 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/ на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складений 23.04.2018 р.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_4