Провадження № 2/641/116/2018 Справа № 641/2341/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді Григорєва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6 міської ради, третя особа: ПАТ «Кредобанк» про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

Встановив:

ОСОБА_4, який діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 міської ради, третя особа: ПАТ «Кредобанк» в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: визначити, що частка померлої ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила ?, визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла 10 квітня 2010 року у м. Харкові.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у шлюбі зі ОСОБА_7, від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Йому та його померлій дружині на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2006 року належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1. Майно набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, крім заяви ОСОБА_4, який діяв в інтересах сина, інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Таким чином ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за своєю померлою матірю. Постановою державного нотаріуса сьомої ОСОБА_6 нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна, яке належало ОСОБА_7, причиною такої відмови стало те, що за померлою не зареєстроване спадкове майно, правовстановлюючі документи на спірну квартиру видані на імя ОСОБА_4 та було рекомендовано звернутись до суду з позовом.

Представники позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради надав до суду заву про розгляд справи за його відсутності та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права сторін.

Представник третьої особи ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

02.06.2017 року представником позивача ОСОБА_1 подано клопотання про витребування доказів, а саме: матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_7

Ухвалою суду від 02.06.2017 року клопотання представника позивача задоволено, з Сьомої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори витребувані матеріали спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_7

16.08.2017 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 про залучення в якості третьої особи ПАТ «Кредобанк».

17.08.2017 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 Уточнена позовна заява подана ОСОБА_2 та надана копія довіреності, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_11 представляти його інтереси та вести його справи в перелічених в довіреності органах.

06.09.2017 року ОСОБА_4 подав клопотання в якому просив не розглядати клопотання його представника ОСОБА_1 про залучення третьої особи ПАТ «Кредобанк», оскільки між ним та представником були розірвані договірні відносини.

26.10.2017 року представником позивача ОСОБА_2 подано клопотання про заміну неналежного відповідача на належного та просила замінити відповідача ОСОБА_12 на ОСОБА_6 міську раду.

Ухвалою суду від 30.10.2017 року відповідача ОСОБА_12 замінено на ОСОБА_6 міську раду.

В судовому засіданні 21.02.2018 року судом було поставлено на обговорення питання про залучення в якості третьої особи ПАТ «Кредобанк» та постановлено ухвалу про залучення третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від 28.11.2006 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_13 квартиру АДРЕСА_2. Договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_14, реєстровий номер № 3900.

Згідно витягу № 12680448 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.11.2006 року зазначено, що ОСОБА_4 є власником 1/1 квартири, № 106 в будинку № 115-А по вул. Ньютона в м. Харкові.

ОСОБА_15 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 23.09.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 422, свідоцтво серії 1-ВЛ № 021928. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_15 змінив прізвище на ОСОБА_7.

ОСОБА_5 народився 31 липня 2007 року, батьками зазначені: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 095132 виданим Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції міста Харкова.

ОСОБА_7 померла 27 квітня 2010 року про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову ОСОБА_6 міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 264474.

Як вбачається з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна квартира № 106 за адресою м. Харків вул. Ньютона 115-А в м. Харкові обмежена обтяженням згідно іпотечного договору № 3907 від 28.11.2006 року, іпотекодержатель ПАТ «Кредобанк», іпотекодавець ОСОБА_4

Постановою державного нотаріуса Сьомої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори ОСОБА_16 ОСОБА_4, що діяв в інтересах малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 27.04.2010 року матері малолітнього сина ОСОБА_7, яка на день смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, на ? частку зазначеної квартири. Причиною відмови стало те, що за ОСОБА_7 право власності на квартиру не зареєстровано, право власності зареєстровано за ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 53/2017 заведеної після смерті ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_4, який діяв в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, від ОСОБА_12 - матері померлої ОСОБА_7 надійшла заява про відмову у прийнятті спадщини. Відомості щодо існування у померлої ОСОБА_7 спадкового майна відсутні.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Рівність часток у спільній сумісній власності, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду, передбачено нормою ч.2 ст.370 ЦК України.

Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Статтею 71 Закону України «Про нотаріат» визначено умови видачі свідоцтва в разі смерті одного з подружжя та зазначено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину.

Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Тобто, вищезазначеною нормою передбачено визначення частки майна, належного померлому на праві спільної сумісної власності за умови згоди другого з подружжя, який є живим і є учасником спірних правовідносин.

Відповідно до ст.. 396 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має

Відповідно вимог ст.. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Як вбачається із постанови державного нотаріуса № 244/02-31 від 27.01.2017 року на заяву позивача, який діяв в інтересах неповнолітнього сина, останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що право власності на квартиру зареєстровано на ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.11.2006 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_14 за реєстром № 3900.

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

З постанови державного нотаріуса вбачається, що нею правомірно було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_7, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру виданий на імя ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач звернувся до суду з вимогами визначити частку померлої дружини, однак вказана особа не є стороною процесу, в зв'язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, права померлої ніяким чином не порушуються.

Аналогічні роз'яснення зазначені і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де у п.3.4 зазначено, що визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 3 ЦПК України, статей 27-31 ЦПК (у попередній редакції), оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Зміст статей 3, 27-31 ЦПК України у редакції, яка була чинна на момент надання розяснень є аналогічними змісту статей 4, 43, 46-49 ЦПК України зі змінами, які набули чинності 15.12.2017 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» « 2147-VІІІ від 03.10.2017 року.

Враховуючи, що спірна квартира була придбана позивачем у період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_7, саме ця особа мала б право оспорювати право власності позивача на квартиру та ставити питання щодо визнання цього нерухомого майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, але ОСОБА_7 померла 27.04.2010 року. Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Отже, на даний час відсутні підстави вирішувати питання про права особи, яка не є стороною у справі та у звязку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

За вищевказаних обставин правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Крім того ОСОБА_4 звертаючись до суду з позовом інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 фактично оспорює своє право власності на спірну квартиру. Діючи в інтересах сина, ОСОБА_4, як власник квартири, може розпорядитись спірною квартирою на користь свого сина, однак як стало відомо під час розгляду справи квартира обтяжена іпотекою у ПАТ «Кредобанк» та подання зазначеного позову ОСОБА_4 свідчать про мету змінення істотних умов договору іпотеки, визнання його недійсним. Позивачем не доведено які його права порушені та підлягають захисту у судовому порядку.

Визнання за ОСОБА_5 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки є похідною з позовної вимоги про визначення частки майна померлої у задоволенні якої судом відмовлено.

На підставі викладеного на керуючись ст. ст. 4, 76-78, 82, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 355, 368, 396, 1216-1218, 1220, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 60, 70, 71 СК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6 міської ради, третя особа: ПАТ «Кредобанк» про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих те перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, Харківська область, м. Люботин, вул. Мерефянська 20.

Відповідач: ОСОБА_6 міська рада, м. Харків м-н Конституції, 7

Третя особа: ПАТ «Кредобанк», код 09807862, м. Львів, вул. Сахарова, 78.

Повний текст рішення суду виготовлений 25.04.2018 року.

Суддя: ОСОБА_17