РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/12519/17

Провадження № 2/643/1332/18

24.04.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ференчук О.В за участю секретаря Сиротенко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та ДП «Союз-ЖКХ» було укладено договір найму житлового та допоміжних приміщень гуртожитку відповідно до ордеру та передано житлову кімнату № 33 та № 42 , що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, буд.33. В вищезазначеній кімнаті позивач зареєстрована та постійно мешкає з 2011 року разом з чоловіком та сином. Позивач дізналась, що гуртожиток було передано на баланс міста. Позивач звернулась до Харківської міської ради та відділу приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради з приводу визнання її наймачем кімнат. Однак їй було повідомлено, що вона може приватизувати кімнату № 33, в якій зареєстрована в гуртожитку по вул. Владислава Зубенка (колишня Тимурівців) в м. Харкові, а для приватизації кімнати № 42, якою вона також користується та сплачує комунальні послуги з моменту заселення, їй необхідно звернутися до суду. У зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, належним чином повідомлені про час розгляду справи, у судове засідання не з'явились, через канцелярію суду представник надав заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги, розгляд справи проводити за їх відсутністю, про винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

18 серпня 2011 року між позивачем та ДП «Союз -ЖКХ» було укладено договір № 8 найму житлового та допоміжних приміщень гуртожитку та по наданню послуг з утримання гуртожитку і споруд та прибудинкової території відповідно до ордеру на житлову площу у гуртожитку № 218082011 серії АЗ.

1 серпня 2013 року було укладено додаткову угоду до договору № 8 від 18 серпня 2011 року та передано у технічно справному стані житлову кімнату № 33 та житлову кімнату № 42 та допоміжні приміщення, усього житлова площа та площа допоміжних приміщень становить 34,57 кв.м, та житлова площа кімнат № 33,№ 42 становить- 22,1 кв.м. Гуртожиток було передано на баланс міста.

ДП «Союз-ЖКХ» надавали довідку відповідачу про те, що позивач займає дві кімнати в гуртожитку та мешкає там з чоловіком і сином.

07.08.2014 року позивач звернулась з заявою до Харківської міської ради з метою визнати її наймачем кімнат, письмової відповіді надано не було, але в усній формі повідомили, що можуть визнати наймачем лише однієї кімнати, від іншої вона повинна відмовитися.

З метою приватизації кімнат № 33,42 в гуртожитку по вулиці Владислава Зубенка, будинок 33 в м. Харкові позивач зверталася до відділу приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради, але їй було відмовлено.

Слід зазначити, що позивач являється наймачем двох кімнат в гуртожитку, що підтверджується довідками за місцем мешкання про склад сімї, які неодноразово отримувала. Крім того, на позивача відкрито особовий рахунок і вона сплачує всі ці роки комунальні послуги за дві кімнати.

Закон України «Про приватизацію житлового приміщення» визначає, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Відповідно до вимог ст.2 Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно до ст. 3 Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв. м на сім'ю.

Стаття 8 Закону регламентує, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч.11 ст. 8 Закону визначено, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У відповідності до вказаних положень Закону №2482 громадяни вправі приватизувати займані ними житлові приміщення, в тому числі житлові приміщення у гуртожитках, в будинках державного житлового фонду. До будинків державного житлового фонду належить також житловий фонд місцевих Рад. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам, зокрема житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Вказані вище положення Закону №500 встановлюють право громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них можуть реалізувати конституційне право на житло, зокрема шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом). Житлова кімната у гуртожитку - окреме житлове приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому; житлові приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку (житлові кімнати, житлові блоки (секції), призначені та придатні для постійного проживання у них. Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Позивач ОСОБА_1 є громадянинкою України, більше п'яти років проживає у зазначеному гуртожитку, іншого житла у власності або постійному користуванні не має, також не використала своє право на безоплатну приватизацію раніше займаного нею житла.

Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право на приватизацію в гуртожитку позивача є порушеним з незалежних від неї причин. З метою відновлення порушеного права і забезпечення визначених ст.47 Конституції України та Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «;Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» гарантій реалізації права позивача на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку, що є комунальною власністю та зареєстрованого в установленому порядку для проживання цих осіб, слід визнати право позивача на право користування житловими кімнатами № 33 та № 42 в гуртожитку.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, оскільки позивач на законних підставах користується та зареєстрована в спірній квартирі більше пяти років, проживає в ній постійно, згадане приміщення є жилим та підлягає приватизації, оскільки не відноситься до службових, належить на праві власності держави в особі Харківської міської ради, перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право користування житловими кімнатами № 33, № 42, що розташовані в гуртожитку по вул. Владислава Зубенка, будинок № 33 в м. Харкові.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ференчук О.В.