Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/581/18

Номер провадження: 2/511/375/18

07 травня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання - Чернецької А.В,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який зареєстрований 28.03.1997 року ВЦС Бендери, на підставі актового запису №158. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Спільне життя з відповідачем не склалося, через постійні конфлікти, образи, непорозуміння один одного, необґрунтовані недовіри, підозри, постійне зловживання алкоголем. Дружина перестала його поважати як особистість, не рахувалась з його бажаннями, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та в 2015 році вони перестали вести спільне господарство. Посилаючись на дані обставини позивач просив шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і він не бажає підтримувати подружні відносини.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. ( а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та на розірвання шлюбу згодна, також просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, яке вона змінила під час реєстрації шлюбу. ( а.с.26)

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 28.03.1997 року ВЦС Бендери, на підставі актового запису №158, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Позивачем надано суду оригінал свідоцтва про укладення шлюбу, яке легалізовано відповідно до діючого законодавства Республіки Молдова, серії НОМЕР_2, виданого 16.11.2005 року с. Варниця, яке визнається на території України ( а.с.20 ) та нотаріально посвідчений переклад свідоцтва про шлюб, виданого уповноваженим органом Республіки Молдова, серії НОМЕР_2, виданого 16.11.2005 року с. Варниця,яке перекладено з румунської мови на українську, засвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (а.с.7)

Від спільного життя мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 актовий запис № 192 ( а.с.8)

Позивачем надано суду копію свідоцтва про народження, яке легалізовано відповідно до діючого законодавства Республіки Молдова, серії НОМЕР_4, виданого 09.09.2005 року с. Варниця, яке визнається на території України ( а.с.9 ) та нотаріально посвідчений переклад свідоцтва про народження, виданого уповноваженим органом Республіки Молдова, НОМЕР_4, виданого 09.09.2005 року с. Варниця,яке перекладено з румунської мови на українську, засвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (а.с.10)

Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо.

Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, образи, непорозуміння один одного, необґрунтовані недовіри, підозри, постійне зловживання алкоголем. Дружина перестала поважати позивача, як особистість, не рахувалась з його бажаннями, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та в 2015 році вони перестали вести спільне господарство.

Позивач на розірвання шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітнього сина..

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачкою надано заяву про відновлення свого дошлюбного прізвища, яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за необхідне відновити позивачці прізвище, яке вона змінила під час державної реєстрації вказаного шлюбу, що розривається - "ОСОБА_1".

Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 704,80грн. покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 24,ч.3ст.105,110,112,113,115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4,18,19,48,76-81,95,206,211,258-259,263-265,273,354,355, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 28.03.1997року ВЦС Бендери, на підставі актового запису №158, (свідоцтво про укладення шлюбу легалізовано відповідно до діючого законодавства Республіки Молдова) - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище: чоловіку - ОСОБА_2, жінці - ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук