Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1333/18 Головуючий у 1-й інстанції: Рибалко Н.І.
Є.У.№ 335/6878/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегія суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Бєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення порядку участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною, усунення перешкод,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював. Зазначав, що з жовтня 2005 року по грудень 2016 року сторони перебували у шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_5, який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. Посилаючись на те, що остання перешкоджає його спілкуванню із сином, просив суд визначити способи його участі у вихованні дитини, а саме: кожного тижня у вихідні дні (субота, неділя) - 48 годин з правом ночівлі за місцем проживання батька за адресою АДРЕСА_1; половину шкільних канікул, згідно навчальному плану закладу у період з вересня по травень навчального року; спільний відпочинок влітку - 30 календарних днів (із можливістю ділення таких днів протягом літнього часу); побачення у всі державні свята сина з батьком, а також у день народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, та день народження батька ОСОБА_3 05 квітня відповідно; необмежене спілкування із сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; один раз на рік спільний відпочинок батька та сина за межами країни за умови наявності відповідних турів, путівок тощо. Позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином; за один день до дня зустрічі інформувати його про фактичне місце перебування дитини, а у разі настання змін - повідомити його про такі зміни.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, порушує його права і супереч мит інтересам дитини.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

За змістом ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надану належних і допустимих доказів на підтвердження факту існування перешкод у спілкуванні із сином.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Шлюб між сторонами рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2016 року розірвано. Дитина постійно проживає з матір'ю, яка винаймає житло, а батько залишився проживати у належній йому на праві власності трикімнатній квартирі.

Між батьками укладено договір про сплату аліментів на дитину, яким сторони визначили, що розмір щомісячного утримання становить 1000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Судом також встановлено, що сторони не досягли згоди щодо участі батька, який проживає окремо від дитини, у її вихованні.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитині має бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли йому розвиватись фізично, розумово та морально, і в соціальному відношенні здоровим й нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю батьків в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості.

За ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-XII, ч. 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно статті 141, 151 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Звернення позивача з вказаним позовом до суду та встановленні обставини у справі, свідчать про наявність спору між сторонами стосовно виховання їхньої спільної дитини та участі позивача у вихованні дитини, які вирішуються судом відповідно до ст. 159 СК України.

Відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району від 03 жовтня 2017 року №2007/05-05/01 (а.с.46), яким рекомендовано визначити порядок участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у такий спосіб: кожної п'ятниці з 17:00 години до 19:00 години в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах; кожної неділі з 10:00 години до 17:00 години в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що одинадцятирічний син сторін постійно проживає з матір'ю, дуже емоційно пережив розлучення батьків, не бажає зустрічатися з батьком в присутності його нової дружини. Наполегливі намагання батька відновити дружні стосунки із сином у будь-який спосіб можуть спричинити негативний вплив на психічний розвиток дитини у цьому віці, оскільки їй досить важко пристосуватися до нових умов існування.

За таких обставин, судова колегія вважає, що в інтересах дитини, враховуючи її вік, необхідно визначити побачення позивача з дитиною у спосіб, запропонований органами опіки і піклування.

Таким чином, на підставі викладеного, судова колегія, частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що рішення суду попередньої інстанції підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню шляхом встановлення способу участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні сина, а саме: кожної п'ятниці з 17:00 години до 19:00 години в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах; кожної неділі з 10:00 години до 17:00 години в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах.

Запропонований позивачем спосіб участі у спілкуванні із сином, на думку колегії, на теперішній час є неприйнятний, оскільки дитині необхідно адаптуватися до нових реалій, в яких у батька є інша сім'я. Проте позивач не позбавлений можливості влаштовувати спільний відпочинок із сином на свята і канікули, спілкуватися з ним особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, якщо дитина не буде проти цього заперечувати.

Керуючись ст. ст.367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року по цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання систематичних побачень з дитиною кожної п'ятниці з 17:00 години до 19:00 години в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах; кожної неділі з 10:00 години до 17:00 години в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах.

В решті позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: