Справа № 128/3495/17
Провадження № 22-ц/772/972/2018
Головуючий у суді першої інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 травня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3

на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Бондаренко О.І., повний текст якого складено цього ж дня,

в справі №128/3495/17

за позовом ОСОБА_3 (позивач)

до ОСОБА_4 (відповідач),

третя особа - ОСОБА_5,

про зміну встановленого рішенням суду розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася в районний суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про зміну встановленого рішенням суду розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Вінницького райсуду від 16 березня 2016 року з відповідача ОСОБА_4 присуджено аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходів щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи з 18 лютого 2016 року.

Оскільки фактичний розмір присуджених до стягнення аліментів складає біля 500 грн., а з часу їх присудження збільшилася мінімальна заробітна плата, прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а дитина продовжує навчатися і потребує більше коштів на утримання, яких відповідач в добровільному порядку не надає, позивач просила змінити розмір аліментів.

Так, посилаючись на положення статей 182, 185, 199 СК України позивач просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, з встановленого розміру 1/4 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, до розміру 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня звернення до суду до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5

Постановлено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну особу на місяць в розмірі, встановленому Законом України «Про державний бюджет у 2017 році», до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16 березня 2016 року.

Не погодившись із рішенням позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги про зміну розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, встановлених рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не врахував неведених нею підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів з 1/4 до 1/3 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розглядаючи справу вийшов за межі позовних вимог змінивши спосіб присудження стягуваних аліментів з частки доходу на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. щомісячно, фактично зменшивши при цьому розмір стягуваних аліментів.

Відповідач ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176000 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, а сторонами не заперечуються наступні обставини справи.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 5).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16 березня 2016 року постановлено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходів щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи з 18 лютого 2016 року (а.с. 6).

ОСОБА_5 проживає з матір'ю - позивачкою ОСОБА_3 в с. Вінницькі Хутори й продовжує навчання на 4-му курсі Факультету дошкільної, початкової освіти та мистецтв за спеціальністю «Початкова школа» у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 8, 17).

Отже між сторонами виникли правовідносини щодо виконання батьком передбаченого статтею 199 СК України обов'язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

За змістом цієї статті якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, а право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При цьому відповідно до статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються також норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже умовами застосування статті 192 СК України й відповідно зміни розміру аліментів є доведення позивачем й встановлення судом таких юридично значимих обставин, як зміна матеріального або сімейного стану порівняно з тим, який мав місце на час попереднього визначення розміру аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів, а також інших, проте передбачених СК України, обставин.

При цьому відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто обов'язок доведення вищевказаних обставин покладається на позивача, яка ініціювала процес зміни розміру аліментів.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_5, Вінницький районний суд Вінницької області в рішенні від 16 березня 2016 року виходив із загальної вартості її навчання, яка складала 36400 грн., в зв'язку з чим дитина потребує матеріальної допомоги, неможливості позивачки самостійно утримувати її в зв'язку з тим, що вона була зареєстрованою як безробітна, а також те, що відповідач ОСОБА_4 фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, а тому спроможний надавати таку допомогу в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу.

Всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України позивач належними, допустимими і достовірними доказами не довела наявності встановлених статтею 192 СК України підстав для зміни розміру аліментів порівняно з тим розміром, який вже був встановлений судовим рішенням.

Так, її позовні вимоги ґрунтувалися на тому, що в 2017 році законодавчо збільшилися мінімальна заробітна плата і прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, відповідач в добровільному порядку не надає коштів в належному розмірі, а сплачуваний ним розмір аліментів в сумі 500 грн. на думку позивачки є мізерним й не забезпечує доньку в повній мірі усім необхідним для нормального фізичного, розумового та духовного розвитку дитини.

Збільшення розміру мінімальної заробітної плати і прожиткового мінімуму для відповідних демографічних груп самі по собі не свідчать про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів й не є підставою для зміни розміру аліментів, так як розмір аліментів визначено в частці від заробітку (доходу), а у випадку відсутності відомостей про розмір доходів - виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати в даній місцевості, а не з мінімальної заробітної плати чи прожиткового мінімуму.

Так само не відповідають дійсності посилання позивача на те, що визначений попереднім судовим рішенням розмір аліментів фактично складає 500 грн. і є меншим половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що нібито є самостійною підставою для його зміни.

Згідно з розрахунками заборгованості по сплаті аліментів за період з 18.02.2016 року по 21.12.2016 року, а також з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року (а.с. 15-16) в за 11 місяців 2016 року нараховано аліменти в сумі 7691,05 грн., тобто середній розмір аліментів склав 699,18 грн., з яких сплачено 7815,05 грн., а заборгованість становить 124 грн.

За січень-липень 2017 року аліменти нараховувалися в розмірі 940 грн. на місяць, а починаючи з серпня 2017 року - 1374 грн. на місяць, що не є нижчим 50% прожиткового мінімуму як про те стверджує позивач. Заборгованість зі слати аліментів станом на 31.12.2017 року становила 7188 грн.

Оскільки позивач не довела зміни свого чи платника матеріального стану, й не посилалася на інші визначені статтею 192 СК України обставини як на підставу для зміни розміру аліментів, в задоволенні її позову про збільшення розміру аліментів слід відмовити.

Проте суд першої інстанції не лише безпідставного застосував статтю 192 СК України, а й всупереч принципу диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, вийшов за межі позовних вимог та змінив спосіб присудження аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн., що призвело до фактичного зменшення розміру стягуваних аліментів, хоча позивач таких вимог не заявляла.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення та ухвалення апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді:/підпис/ Міхасішин І.В.
Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду/підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.