Справа № 346/4531/16-ц
Провадження № 2/346/30/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря - Максим'юк М.А.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача

ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» та приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про припинення правовідношень за кредитним договором у звязку з їх виконанням, припинення іпотеки у звязку з припиненням основного зобовязання належним його виконанням,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з даним позовом. посилаючись на те, що 13 жовтня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та на нею був укладений Договір Кредитної лінії №ВКЛ -2007697, згідно з умовами якого, ОСОБА_5 надав їй кредитні кошти у розмірі 192 000 грн. на термін до 12 жовтня 2014 року.

У забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним Кредитним договором між ПАТ «Дельта Банк» та нею, ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки б/н від 13 жовтня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу за №2658. Предметом іпотеки виступають: житловий будинок загальною площею, 147,3 кв.м., житловою площею 89,7 кв.м., що складається з житлового будинку, гаражу, літньої кухні, криниці, огорожі, замощення, розташований за адресою Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. В. Блавацького, 9; земельна ділянка загальною площею 0,0700 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою ОСОБА_6, вул. Блавацького, 9, які належать іпотекодавцю на праві приватної власності.

Згідно з умовами кредитного договору від 13 жовтня 2011 року, банк надав позивачці, кредитні кошти на строк до 12 жовтня 2014 року зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 процентів річних. У звязку із виконанням у повному обсязі зобовязання перед ПАТ «Дельта Банк», їй було надано довідку за підписом заступника начальника по роботі з малим та середнім бізнесом АТ «Дельта Банк» за №13/0203-0018 від 02 березня 2015 року. В даній довідці зазначено, що у відповідності до кредитного договору № ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_3, станом на 02.03.2015 року заборгованість по тілу відсотках по кредиту відсутня.

На підставі зазначеної вище довідки та у відповідності до ч.5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», позивачка у 2015 році звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Дельта Банк» та приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони з нерухомого майна та припинення запису в реєстрі іпотек. Тобто, звертаючись до суду у 2015 році, вона не заявляла вимогу про визнання судом факту належного виконання основного зобовязання, оскільки вважала його виконаним. Однак, в процесі розгляду справи Апеляційним судом, банком було надано суду іншу довідку, в якій було зазначено про наявність у неї заборгованості за зобовязаннями, що виникли із кредитного договору.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2016 року позовні вимоги позивачки було задоволено. Однак, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.04.2016 року, рішення Коломийського міськрайонного суду від 14.03.2016 року було скасовано,та ухвалено нове рішення, яким відмовлено їй у задоволенні позовних вимог. У рішенні Апеляційного суду зазначено, що суд звертає увагу на те, що після отримання позивачкою, у банку довідки від 02.03.2015 року про відсутність заборгованості по тілу кредиту та відсотках, остання звернулась після цього 06.03.2015 року до банку із заявою-клопотанням про скасування штрафних санкцій за кредитним договором від 13.10.2011 року, що вказує на її обізнаність з існуванням такої заборгованості. Під час розгляду цієї справи судом, їй стало відомо про те, що банк не визнає факту виконання нею у повному обсязі зобовязання за кредитним договором, а тому, у даний час вона змушена звернутись до суду за захистом свого права.

Відповідач ПАТ «Дельта Банк» вважає, що у неї, ОСОБА_7 станом на 27.08.2015 р. перед банком існує заборгованість на загальну суму в розмірі 405745,81 грн. з них: заборгованість за нарахованими відсотками 20227,76 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 358764,09 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 19956,37 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 982,92 грн., сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів 54,67 грн., штраф 3% від загальної суми отриманих кредитних коштів 5760 грн.

Однак із такими сумами заборгованості за кредитним договором вона погодитись категорично не може, вважає їх надуманими та безпідставно нарахованими.

Що стосується заборгованості за нарахованими відсотками 20227, 76 грн., то згідно п.3.3 Договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 встановлено, що сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа наступного за звітним. У таблиці розрахунку заборгованості за відсотками по кредиту зазначено дві відсоткові ставки, а саме:25,99% та 4,01%.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав їй кредитні кошти із сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 % річних. У випадку невиконання позичальником будь-якого із зобовязань , передбачених п.п. 5.11-5.12 цього Договору, плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 30% річних починаючи з дня невиконання зазначених зобовязань. Підвищена плата за користування грошовими коштами в розмірі 30% річних діє до дня (включно) виконання умов п.5.11.-5.12 цього Договору. Однак, відсоткової ставки 4,01%, на яку здійснено нарахування банком в договорі не існує. Сума заборгованості по цих відсотках банком донарахована 10.08.2015 року, доказом чого є роздруківка про рух коштів на даному рахунку. Отже, донарахована сума заборгованості за відсотковою ставкою 4.01% якої не існує у кредитному договорі є безпідставною та незаконною.

Пунктом 2.6 Кредитного договору передбачена черговість погашення заборгованості при надходженні кредитних коштів. Згідно інформації банку у неї відсутня прострочена та строкова заборгованість за кредитом, які погашаються згідно черговості у другу та четверту чергу. Заборгованість за нарахованими відсотками погашається в першу чергу. Отже заборгованість за нарахованими процентами строкова та прострочена не може існувати в разі відсутності заборгованості строкової або простроченої за кредитом. Право банку щодо нарахування підвищених процентів не безумовне, а виникає у разі настання певних обставин, які зазначені в п.5.11, 5.12, 5.12.1. Вважає безпідставним нарахування заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 20227,76 грн., оскільки нею як позичальником не було допущено порушень зазначених вище умов договору.

Що стосується нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту 358764,09 грн., то вказує, що сторони встановили як строк дії договору (до моменту виконання сторонам в повному обсязі взятих на себе зобовязань), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню до 12.10.2014 року. Умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, починаючи з 10.05.2014 р. по 12.10.2014 р. Отже, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Період за який банк нараховує пеню починається з 10.05.2014 року. Платежі по кредитному договору сплачувались нею регулярно, про що свідчить рух коштів по її рахунку. В разі своєчасного нарахування пені по кожному щомісячному зобовязанню, враховуючи черговість платежів, нарахована пеня була б погашена своєчасно.

Що стосується заяви-клопотання до банку від 06.03.2015 року про скасування штрафних санкцій за кредитним договором, то позивачка зазначає, що зазначену заяву вона не писала. Дану заяву, як вона дізналась пізніше, за пропозицією працівника банку, без її відома, не володіючи достовірною інформацією написала її донька з метою найшвидшого оформлення закриття кредитного договору.

На підставі наведеного, просить припинити правовідношення між ПАТ «Дельта Банк» та нею, ОСОБА_3, за Договором кредитної лінії №ВКЛ -2007697 від 13 жовтня 2011 року у звязку з виконанням ОСОБА_3 своїх зобовязань у повному обсязі за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року; припинити іпотеку згідно Іпотечного договору ВРН №042689 від 13.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №2658, у звязку з припиненням основного зобовязання за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року належним його виконанням, судові витрати покласти на відповідача ПАТ «Дельта Банк».

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» підтримав своє письмове заперечення, в якому вказав, що 14.03.2016 року Коломийським міськрайонним судом було ухвалено рішення по цивільній справі №346/3338/15-ц, яким задоволено позовну заяву ОСОБА_3 до АТ «Дельта Банк». приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони з нерухомого майна та припинення запису в реєстрі іпотек. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.04.2016 року апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» задоволено, рішення Коломийського міськрайонного суду від 14.03.2016 р. по справі №346/3338/15-ц було скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 Даним судовим рішенням було встановлено, що у ОСОБА_3 була наявна перед АТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору №ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 р. в розмірі 405745,81 грн., яка станом на 20.10.2016 року не погашена. Даним судовим рішенням також встановлено, що відсутні підстави для припинення іпотечного договору за наявності боргу по кредиту. Отже вважає,що даний позов є безпідставним та твердження позивачки про погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі є безпідставним. Позивачкою не надано суду довідку про повну відсутність заборгованості. З огляду на черговість погашення заборгованості, позивачка ОСОБА_3 не погасила в повному обсязі нараховану за умовами кредитного договору заборгованість, а додана до позовної заяви довідка не містить жодного посилання на повне виконання умов кредитного договору, на відсутність пені, штрафів, нарахованих за умовами кредитного договору. Оскільки у позивачки ОСОБА_3 наявна заборгованість за кредитним договором, відсутні правові підстави для припинення кредитного договору та договору іпотеки, і як наслідок, відсутні правові підстави для припинення обтяжень та вилучення записів. Таким чином, оскільки зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 не виконані, укладений іпотечний договір є дійсним, предмет іпотеки не втрачений, предмет іпотеки поки не реалізований і право власності на нього АТ «Дельта Банк» не набував, то відсутні і правові підстави для припинення дії договору іпотеки та знаття обтяження по нерухомому майну, яке перебуває в заставі банку.В судовому засіданні просить в позовних вимогах відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена про день,час та місце слухання справи,подала заяву про розгляд справи без її участі (т.1,а.с.161).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст.575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимог (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, який є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України означає, що вже жодна вимога не підлягає примусовому здійсненню за будь-якого розгляду суперечки, порушеної після цього моменту. Відповідно до ст.266 ЦК України, сплив позовної давності на вимоги про звернення стягнення на заставне майно шляхом визнання права власності означає, що будь-які додаткові вимоги, повязані із обтяженням такого предмета не можуть бути задоволені, а сам предмет є вільним від обтяжень.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 13 жовтня 2011 року між відповідачем ПАТ «Дельта Банк» та позивачкою ОСОБА_3 було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2007697, згідно з умовами якого ОСОБА_5 надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 192 000 грн. на строк до 12 жовтня 2014 року із сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 процентів річних. (а/с 7 т.1). Відповідно до п. 1.1.1. вказаного договору, у випадку невиконання позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п. 5.11. 5.12. цього договору плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 30% річних, починаючи з дня невиконання зазначених зобовязань.

Відповідно до п. 8.2 вказаного договору, у випадку невиконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або умов іпотечного договору зазначених в п. 1.4 цього договору, або у випадку порушення позичальником строків платежів встановлених п.п. 1.1, 1.3. та 3.3 цього договору, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку передбаченому п.п. 8.3. 8.4 цього договору.

Відповідно до п. 9.1 вказаного договору за прострочення строків повернення кредитних коштів або сплати процентів позичальник сплачує кредитну пеню із розрахунку 3,0 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 9.2 вказаного договору за ненадання позичальником кредитору у встановлений цим договором строки будь-яких документів, обовязковість надання яких передбачена цим договором. А також за неповідомлення позичальником кредитора про факти зазначені в п.п 5.1. - 5.12 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 3,0 % від загальної суми отриманих кредитних коштів. Згідно п. 9.3 вказаного договору у разі невиконання зобовязань щодо укладення договорів передбачених п. 1.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф із розрахунку 3,0 % від суми кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «Дельта Банк» та позивачкою ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір від 13 жовтня 2011 року. (а/с 20-24). Відповідно до п. 2.1. іпотечного договору, іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 147,3 кв.м., житловою площею 89,7 кв.м., що складається з житлового будинку (Літера А), гаражу (Літера Б), літньої кухні (Літера В), криниці (Літера №), огорожі (Літера №1-6), замощення (Літера І-ІІ), розташованих за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вулиця Блавацького Володимира будинок 9, який належить іпотекодавцю на праві власності (1/5 частина) на підставі договору дарування посвідченого 02.03.1984 року державним нотаріусом коломийської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 зареєстрованого в реєстрі за № Д-102. Право власності на предмет іпотеки 1/5 частина зареєстровано Коломийським бюро технічної інвентаризації від 17.10.1984 року в книзі за № 2053, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 32748055. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності (4/5 частина) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 03.10.2001 року державним нотаріусом коломийської міської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-832. Право власності на предмет іпотеки 4/5 частина зареєстровано Коломийським МБТІ від 03.10.2001 року в книзі за № 15, за номером запису 2053, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 32748055.

Відповідно до п. 2.1.2 іпотечного договору, предметом іпотеки також є земельна ділянка площею 0,0700 га надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вулиця Блавацького Володимира будинок 9, Івано-Франківської області, кадастровий номер :25:003:0054 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності згідно Державного акту направо власності на земельну серії ЯД № 804666 зареєстрованого 30.09.2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 66.

Відповідно до п. 2.3.6 іпотечного договору, загальна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін становить 480 954, 92 грн. Вказаний іпотечний договір посвідчений ОСОБА_4 - приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за № 2658. Цього ж дня, 13.10.2011 року, приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_4 на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням цього іпотечного договору накладена заборона відчуження зазначеного в договорі майна житлового будинку та земельної ділянки, які належать ОСОБА_3, до припинення чи розірвання договору, та зареєстровано в реєстрі за № 2659.(а/с 15)

Згідно довідки № 13/0203-0018 від 02.03.2015 року, виданої заступником начальника по роботі з малим та середнім бізнесом АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 ФОП ОСОБА_3 про те, що у відповідності до кредитного договору № ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_3, станом на 02.03.2015 р. заборгованість по тілу та відсотках по кредиту відсутня. (а/с 15 Т.1)

Представник відповідача вказує на те, що дана довідка не свідчить про повне погашення заборгованості, оскільки в ній не зазначено про повне виконання умов кредитного договору, і яка саме заборгованість по тілу та відсоткам відсутня, поточна чи прострочена. Крім того, вона видана особою, не уповноваженою на складання підписання та видачу довідки про погашення заборгованості за кредитними договорами, що підтверджується доданою його посадовою інструкцією. (т.1,а.с. 123-126)

Згідно довідки № 7798 від 02.09.2015 року директора Департаменту контролю кредитних ризиків юридичних осіб ОСОБА_9, заборгованість ФОП ОСОБА_3 по кредитному договору № ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 року станом на 28.08.2015 р. складає 405745 грн. 81 коп., з них: заборгованість за нарахованими відсотками 20227 грн. 76 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 358764 грн. 09 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 19956 грн. 37 коп.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 982 грн. 92 коп.; сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів 54 грн. 67 коп.; штраф 3% від загальної суми отриманих кредитних коштів 5760 грн. (т.1,а.с. 129 )

Суд зауважує, що навіть якщо не брати до уваги вище вказану довідку № 13/0203-0018 від 02.03.2015 року про відсутність заборгованість по тілу та відсотках по кредиту, допустимість якої заперечується відповідачем, відсутність заборгованості позивача перед відповідачем підтверджується наступним.

Як вбачається з довідки № 7798 від 02.09.2015 року, відповідач визнає відсутність заборгованості по тілу кредиту, однак стверджує про існування заборгованості за нарахованими відсотками, пенею за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, сумою трьох відсотків річних від простроченого кредиту і процентів, та штрафу.

Пунктом 2.6 Кредитного договору передбачена черговість погашення заборгованості при надходженні кредитних коштів, а саме погашення відбувається в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитом; пені та штрафи.

Згідно довідки банку у позивача відсутня прострочена та строкова заборгованість за кредитом, які погашаються згідно черговості у другу та четверту чергу. Заборгованість за нарахованими відсотками погашається в першу чергу. Отже заборгованість за нарахованими відсотками строкова та прострочена не може існувати в разі відсутності заборгованості строкової або простроченої за кредитом.

Також відповідно до п. 3.1.3.2. кредитного договору відповідно до якого нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування, починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. Відповідач не надав суду докладного розрахунку боргу суми заборгованості за нарахованими відсотками.

Крім того, згідно роздруківки про рух коштів (т.1,а.с. 151) вказані відсотки в сумі 20227 грн. 76 коп. у спосіб не передбачений кредитним договором були донараховані 10.08.2015 року, в той час, як останній платіж по кредитному договору мав місце 25.02.2015 року.

Відповідач посилаючись на довідку № 7798 від 02.09.2015 року стверджує, що позивач не сплатив пеню за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків у розмірі - 358764 грн. 09 коп., та 19956 грн. 37 коп., однак не надав суду доказів розрахунку пені. Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідачем в судове засідання не надано детального розрахунку нарахованої пені.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 лютого 2017 року по вказаному позову за заявою представника позивача було призначено судову економічну експертизу.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_10 №02/7-17 від 06.07.2017 р. документально-розрахунково підтверджується заборгованість ФОП ОСОБА_3 за нарахованими відсотками згідно Договору кредитної лінії ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року, укладеним між нею та ПАТ « Дельта Банк» в сумі 57,24грн., документально-розрахунково підтверджується заборгованість ФОП ОСОБА_3 по нарахованій пені за несвоєчасне повернення кредиту згідно Договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк», в сумі 140293,2 грн.; документально-розрахунково підтверджується заборгованість ФОП ОСОБА_3 по нарахованій пені за несвоєчасне повернення відсотків згідно Договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк» в сумі 29753,26 грн.

Однак, незважаючи на висновок експерта, відповідач самостійно звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом від 05 вересня 2017 року до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по процентах по договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року в розмірі 20 227,76 грн. Тобто, попри наявність висновку експерта з вказанням трьох сум 57,24 грн., 140293,2 грн. та 29 753,26 грн. заборгованості, відповідач оспорив наявність заборгованості позивачки тільки в сумі 20227,76 грн.

Розглянувши по суті зазначений вище позов, господарський суд Івано-Франківської області 13 листопада 2017 року постановив рішення, яким відмовив у позові ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_11 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по процентах по договору кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року в розмірі 20 227,76 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06 лютого 2018 року, зазначене вище рішення Господарського суду Івано-Франківської області 13 листопада 2017 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_11 без задоволення. Постанова Львівського апеляційного господарського суду набрала законної сили з дня її прийняття.

Господарськими судом обох інстанцій також надано оцінку довідкам наданим ПАТ «Дельта Банк», а саме: за №13/0203-0018 від 02 березня 2015 року про відсутність заборгованості у ФОП ОСОБА_3 та за №7798 від 02.09.2015 року, у якій зазначена заборгованість у неї. Господарським судом також зазначено, що хоча у довідці №7798 від 02.09.2015 року зазначена заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 20 227грн. 76коп., однак борг по тілу кредиту відсутній. Також судами і надано належну оцінку висновку судово-економічної експертизи №02/07-17 від 06.07.2017 року, у якій відсутній борг по тілу кредиту.

Крім цього, в постанові Львівського апеляційного Господарського суду Господарського суду від 8 лютого 2018 року по господарській справі Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_11, м.Київ до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Коломия про стягнення заборгованості по процентах станом на 23.08.17 по договору кредитної лінії № ВКЛ-2007697 від 13.10.2011 року в розмірі 20 227,76 грн. зазначено, що: «В матеріалах справи, наявний висновок судово-економічної експертизи №02/07-17 від 06.07.2017 року, який визначає заборгованість відповідача перед позивачем по відсоткам в сумі 57 грн. 24 коп. також за відсутності боргу по тілу кредита. Сторонами не заперечується факт погашення боргу за кредитом 25.02.2015р. Враховуючи вищенаведене та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість за нарахованими відсотками не може існувати за відсутності заборгованості за кредитом, оскільки заборгованість по кредиту у даних правовідносинах відсутня, то заборгованість по нарахованих відсотках станом на 02.09.2015 є безпідставно заявлена. Судами встановлено, що факт погашення боргу за кредитом 25.02.2015 року сторонами не заперечується». На даний час вищезгадана ухвала набрала законної сили.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та норми чинного законодавства, господарський суд першої та апеляційної інстанцій констатували, що заборгованість за нарахованими відсотками не може існувати за відсутності заборгованості за кредитом.

В даному аспекті заява позивачки (чи її дочки) з проханням скасувати штрафні санкції відповідно до кредитного договору від 6.03.2015 року(т.1,а.с.144) є підтвердженням того, що станом на 1.03.2015 року заборгованість по нарахованих відсотках банком не була заявлена належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Слід також зазначити, що порушення прав ОСОБА_3 ПАТ «Дельта Банк» відбулося не з 13 жовтня 2011 року з моменту укладення договорів, а з моменту невизнання банком факту виконання нею у повному обсязі зобовязання перед ними, а саме з дати видачі довідки №13/0203-0018 від 02 березня 2015 року, у якій зазначено, що у відповідності до Кредитного договору №ВКЛ -2007697 від 13.10.2011 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_3, станом на 02.03.2015 року заборгованість по тілу та відсотках по кредиту відсутня. Тому, за цих обставин, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, про що заявив представник відповідача, оскільки позивач його не пропустила, оскільки з часу як вона довідалася про порушення свого права не пройшло більше як три роки, передбачених ст. 257 ЦК України.

Відповідач посилаючись на довідку № 7798 від 02.09.2015 року стверджує, що позивач має заборгованість перед відповідачем, суму трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 982 грн. 92 коп., суму трьох процентів річних від суми прострочених процентів 54 грн. 67 коп., та 5760 грн. штрафу, однак не надає достатніх доказів наявності такої заборгованості, крім того кредитним договором встановлений інший розмір процентів, а саме 25.9% за користування кредитом, та 30% у разі порушення умов договору, а у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) також застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Відповідач за даним позовом, з часу виникнення права на позов, часу останньої оплати 25.02.2015 року та протягом одного року до суду про стягнення цих заборгованостей не зверталися.

Щодо посилання представника відповідача на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року (т.1,а.с.120), яким було скасовано рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта банк» та приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони з нерухомого майна та припинення запису в реєстрі іпотек, яке є також преюдиційним, то суд зазначає, що предмет розгляду був дещо інакший ніж по даній справі. Крім цього, при розгляді вищезазначеного позову Апеляційним судом було взято до уваги довідку банку від 2.09.2015 року, як за основу існуючої заборгованості позивачки перед банком. Однак, на час розгляду справи у 2015 році не було ні висновку експерта, з зазначенням боргу позивачки перед банком по відсоткам, ні розрахованої пені та основного кредитного зобовязання, ні рішення Господарського суду , ініційованого відповідачем про сплату пені позивачкою, яким в позові банку було відмовлено.

За таких обставин, суд вважає, що позивач виконала свої зобовязання по кредитному договору перед відповідачем, право позивача, на користування своєю власністю, а саме заставним майном всупереч ст. 321 ЦК України є порушеним, а тому позов необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, ст.ст. 257,258, 261, 319, 321, 386, 391, 575, 593, 598, 599, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 74 Закону України «Про нотаріат» та керуючись ст.ст.82,128-130,247 ч.1, 263,264,265,268,354 ЦПК України суд ,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Припинити правовідношення між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 за Договором кредитної лінії №ВКЛ -2007697 від 13 жовтня 2011 року у звязку з виконанням ОСОБА_3 своїх зобовязань у повному обсязі за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року.

Припинити іпотеку згідно Іпотечного договору ВРН №042689 від 13.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №2658, у звязку з припиненням основного зобовязання за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2007697 від 13 жовтня 2011 року належним його виконанням.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» (01133, м Київ, вул. Щорса, 36-Б, МФО 380236. ) на користь ОСОБА_3, (ідентифікаційний код 205812307), судовий збір у розмірі 551 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 7 травня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.