Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 211/1508/16-ц

провадження № 61-319св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «ХайдельбергЦемент Україна»,

тертя особа - первинна профспілкова організація публічного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» Криворізький завод,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року в складі судді Папариги В. А. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2017 року в складі суддів: Барильської А. П.,

Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» (далі - ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна»), третя особа - первинна профспілкова організація ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» Криворізький завод, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 з 25 серпня 1986 року працював на різних посадах з повним робочим днем на підприємствах (Криворізький цементно-гірничий комбінат, відкрите акціонерне товариство «Криворізький цементно-гірничий комбінат», відкрите акціонерне товариство «Кривий Ріг Цемент», товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасс Цемент», відкрите акціонерне товариство «ХайдельбергЦементУкраїна»), правонаступником яких є ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна». З 01 січня 2009 року до 08 лютого 2016 року позивач обіймав посаду головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) служби директора з логістики ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна». Наказом відповідача від 08 лютого 2016 року ОСОБА_2звільнено з роботи на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв'язку зі зміною істотних умов праці. Позивача звільнено з порушенням норм трудового законодавства, оскільки фактично відбулося скорочення посади, зміни істотних умов праці не відбулося, обсяг роботи не змінився. Також ОСОБА_2 як працівника передпенсійного віку звільнено з порушенням умов колективного договору, умовами якого визначена заборона щодо звільнення вказаних працівників за два роки до нарахування пенсії за віком.

На підставі викладеного ОСОБА_2, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати наказ від 03 листопада 2015 року «Про зміну істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту)» недійсним; визнати незаконним наказ від 08 лютого 2016 року про припинення трудового договору; поновити його на посаді головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) відділу залізничного транспорту служби директора з логістики у ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 113 653,89 грн, допустивши до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати; стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» відбулася зміна істотних умов праці у зв'язку автоматизацією праці на підставі запровадження нової програми «АС-клієнт» (вантажоодержувач) та укладенням у липні 2015 року договору з державним підприємством «Українська транспортно-логістична компанія» (далі - ДП «Українська транспортно-логістична компанія») по наданню послуг з організації перевезень вантажів у власних переобладнаних вагонах, обсяг робіт, пов'язаних із поставками, обліком та контролем власних вагонів на залізничних станціях, що є суміжними до підприємств ПАТ «Хайдельбергцемент Україна». Звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, оскільки він відмовився від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Також відповідач не порушив пункт 4.3 колективного договору, оскільки його умовами також передбачено право роботодавця на звільнення працівників передпенсійного віку з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку за кожен місяць до отримання ними пенсії.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що зміна істотних умов праці, про яку ОСОБА_2 був повідомлений за два місяці та від яких він відмовився, відбулася за безспірної її наявності, яка була направлена на впровадження нових форм та методів в організації праці, а отже, відповідач не порушував трудового законодавства при звільненні позивача.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що на підприємстві фактично не відбулося зміни істотних умов праці, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема реальною виробничою необхідністю. Після звільнення позивача відповідачем ліквідована посада головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) служби директора з логістики ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна», тобто на підприємстві відбулося скорочення посади, а не зміна умов праці. Також на позивача поширюються гарантії, передбачені трудовим договором, відповідно до умов якого заборонено звільнення працівників передпенсійного віку за два роки до нарахування пенсії за віком. Отже, звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства, проте вказані обставини судами залишено поза увагою.

У лютому 2018 року ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства. Накази про зміну умов праці та звільнення позивача були погоджені з профспілковою організацією, що підтверджується відповідною візою голови профспілки на цих наказах. Факт зміни істотних умов праці підтверджено зібраними у справі доказами. Відповідача за два місця було повідомлено про зміну умов праці, проте він відмовився від продовження роботи, про що особисто письмово зазначив на відповідному попередженні. Разом з тим, колективним договором передбачено право відповідача на звільнення позивача за два роки до нарахування пенсії за віком за умови виплати компенсації такого звільнення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 01 січня 2009 року працював на посаді головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) служби директора з логістики ПАТ «Хайдельбергцемент Україна».

03 листопада 2015 року виконуючий обов'язки голови правління

ПАТ «Хайдельбергцемент Україна» видав наказ «Про зміну істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту)», відповідно до якого 03 лютого 2016 року ОСОБА_2 змінено істотні умови праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, а саме: встановлено неповний робочий час, тривалістю 2 год. на день, з оплатою праці в розмірі - 25 % від існуючого окладу та фіксованої надбавки.

Підставою прийняття такого рішення в наказі зазначено те, що у зв'язку із автоматизацією праці на підставі запровадження нової програми «АС-клієнт» (вантажоодержувач) та укладенням у липні 2015 року договору з ДП «Українська транспортно-логістична компанія» з надання послуг з організації перевезень вантажів у власних переобладнаних вагонах обсяг робіт, пов'язаних із поставками, обліком та контролем власних вагонів на залізничних станціях, що є суміжними до підприємств ПАТ «Хайдельбергцемент Україна», зменшується орієнтовано на 70 %.

Відповідно до службової записки керівника служби логістики ПАТ «Хайдельбергцемент Україна» від 22 жовтня 2015 року на підприємстві була проведена часткова автоматизація праці, запроваджене спеціалізоване програмне забезпечення та укладений договір з ДП «Український транспортно-логістичний центр» про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом. Після перерозподілу функціональних обов'язків та наступного проведення аналізу було встановлено, що обсяг робіт з організації забезпечення вагонами на станції, обліку часу користування вагонами, а також розроблення та погодження планів перевезень сировини і готової продукції, що належить до посадових обов'язків головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту), зменшується більш ніж на 70 %, зроблено висновок про необхідність зміни істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) служби директора з логістики ПАТ «Хайдельбергцемент Україна».

Керівником служби логістики запропонована зміна істотних умов праці головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) служби директора з логістики ПАТ «Хайдельбергцемент Україна» на підставі проведеного аналізу функціональних обов'язків підлеглих працівників.

До вказаної вище службової записки також було надано додаток № 1 з аналізом функціональних обов'язків та змін робочого часу головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) Служби директора з логістики.

07 грудня 2015 року ОСОБА_2 був ознайомлений з вказаним наказом та письмово виклав свої заперечення щодо продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

ОСОБА_2 з 08 лютого 2016 року звільнений з посади головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) служби директора з логістики ПАТ «Хадельбергцемент Україна» у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

Встановлено, що наказ від 03 листопада 2015 року «Про зміну істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту)» та наказ від 08 лютого 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) служби директора з логістики ПАТ «Хадельбергцемент Україна» були погоджені з головою первинної профспілкової організації ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» Криворізький завод.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП Українипередбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і впровадження передових методів тощо (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки при зміні систем та розмірів оплати праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, введенні нових або зміні діючих умов оплати праці у бік погіршення роботодавець повинен повідомити про це працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження.

Нормою частини третьої статті 32 КЗпП Українипередбачено, що, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

На підставі викладеного суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що зміна істотних умов праці, про яку позивач був повідомлений за два місяці та від продовження роботи в яких він відмовився, відбулася за безспірної її наявності, яка була направлена на впровадження нових форм та методів в організації праці, а отже, відповідач не допустив порушення норм трудового законодавства при звільненні позивача.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, встановивши, що ОСОБА_2 відмовився працювати у нових умовах, та дійшли правильного висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на підприємстві не відбулися зміни істотних умов праці, а навпаки належними доказами доведено, що на підприємстві змінилися умови праці. Крім того, позивач відповідно до статей 32, 36 КЗпП України був повідомлений про зміну істотних умов праці більше ніж за два місяці та від роботи при змінених умовах праці він відмовився. Отже, звільнення ОСОБА_2 з роботи проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що на підприємстві фактично відбулося скорочення посади, а не зміна істотних умов праці, оскільки вакантна посада головного фахівця служби логістики була наказом ПАТ «Хайдельбергцемент Україна» від 09 лютого 2016 року № 10-ОП «Про внесення змін до штатного розкладу» виведена зі штатного розкладу вже після звільнення позивача, а не до його звільнення.

Доводи касаційної скарги, що на підприємстві фактично не відбулося зміни істотних умов праці, спростовані зібраними у справі доказами, зокрема, службовою запискою керівника служби логістики ПАТ «Хайдельбергцемент Україна» від 22 жовтня 2015 року, додатком № 1 до вказаної службової записки з аналізом функціональних обов'язків та змін робочого часу головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту) служби директора з логістики, договором з ДП «Українська транспортно-логістична компанія» з надання послуг з організації перевезень вантажів у власних переобладнаних вагонах, обсяг робіт, пов'язаних із поставками, обліком та контролем власних вагонів на залізничних станціях, що є суміжними до підприємств ПАТ «Хайдельбергцемент Україна», наказом виконуючого обов'язки голови правління ПАТ «Хайдельбергцемент Україна»

від 03 листопада 2015 року «Про зміну істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці головного фахівця (Придніпровського залізничного транспорту)».

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що відповідно до пункту 4.3 колективного договору відповідачу не дозволяється звільнення працівників передпенсійного віку за два роки до нарахування пенсії за віком, оскільки вказаним пунктом також передбачено право роботодавця на звільнення працівників передпенсійного віку з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку за кожен місяць до отримання ними пенсії.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому вказані судові рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик