Номер провадження: 22-ц/785/341/18
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Кононенко Н.А., Цюри Т.В.,

За участю секретаря- Лопотан В.І.

Сторін,що беруть участь у справі:

Представник відповідача-ОСОБА_19

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24 жовтня 2017 року( під головуванням судді Виноградової Н.В.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні дітей,-

ВСТАНОВИЛА

В липні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вищезазначеним позовом в котрому зазначала, що від шлюбу з ОСОБА_5 в них народились діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_5, як батько, з дітьми не спілкується, не проявляє до них батьківської турботи, не цікавитися ними, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає в добровільному порядку матеріальну допомогу. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач жодного з покладеного законом на батьків обов'язків не виконує, своїми діями підкреслює повну відмову від дітей. Про дітей турбується виключно вона самостійно та її рідні.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні дітей та просить суд зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні його зі своїми дітьми: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Визначити систематичні побачення з дітьми кожен третій тиждень місяця з п'ятниці 17:00 по неділю 18:00, половину святкових,канікулярних днів та Різдвяних свят. Зокрема посилається на те, що ОСОБА_6 перешкоджає йому в спілкуванні з дітьми з 2015 року. До цього часу він постійно спілкувався з дітьми,виїжджав за кордон на відпочинок,систематично сплачує аліменти.

Рішенням Суворовського районного суду м, Одеси від 24 жовтня 2017 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволено.Позбавлено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні дітей - відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, яким зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні його з дітьми та визначити систематичні побачення з дітьми кожний третій місяць з п'ятниці 17:00 годин по неділю 18:00, половину святкових,канікулярних днів та Різдвяних свят посилаючись на неповне з'ясування судом обставин по справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права та висновок суду не відповідає обставинам по справі. Зокрема посилається на те, що до 2015 року він постійно спілкувався з дітьми,виїжджав за кордон на відпочинок ,аліменти сплачує регулярно. Суд не врахував, що на протязі 3-х років мати дітей перешкоджала йому в спілкуванні з дітьми, налаштовує їх проти нього та викликає поліцію у випадку намаганні спілкування з ними.

В судове засідання ОСОБА_6 не з'явилась,належним чином про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином,заявила клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з необхідністю укласти договір з адвокатом.

З врахуванням вимог ст.2 ч.1 ЦПК України та розгляду справи в розумні строки,судова колегія відмовляє ОСОБА_6 в заявленому клопотанні та з урахуванням вимог ст.372 ч.2 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Судова колегія,заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін,що з'явились,перевіривши доводи сторін дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені та не оспорені наступні факти.

Батьками дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сторони по справі- ОСОБА_5 та ОСОБА_6.З грудня 2011 року сторони припинили проживати однією сім'єю, діти залишилися проживати з матір'ю, а з лютого 2012 року відповідач - ОСОБА_5 остаточно переїхав жити до міста Київ. На підставі рішення суду від 30.04.2014 року з відповідача стягнуто аліменти.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. Такий захід може застосовуватися тільки за рішенням суду.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України(котра діяла на момент розгляду справи) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Позбавляючи відповідача батьківських прав відносно дітей, районний суд виходив з доведеності винної поведінки ОСОБА_5 щодо ухилення його від виконання своїх обов'язків. Відмовляючи в зустрічних позовних вимогах районний суд не навів правових підстав, а виходив лише з задоволення первісного позову.

З таким судженням районного суду погодитись не можна з таких міркувань.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права..

В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами апеляційний суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.З іншої сторони обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Застосування вказаних принципів в даній справі передбачає:

1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» апеляційний суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Тому, є беззаперечним те, що втручання у право відповідачів має законні підстави.

2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.

Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров'я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) апеляційний суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідачів, «необхідним в демократичному суспільстві», апеляційний суд беручи до уваги справу в цілому, розглядає підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції.

Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, ОСОБА_5 як батьку неповнолітніх дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку апеляційного суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов'язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Повертаючись до обставин даної справи апеляційний суд зазначає, що матеріалами справи містять пояснення допитаний в якості свідків:ОСОБА_9,ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15ОСОБА_16 та ОСОБА_17,котрі в своїх поясненнях зазначали, що не бачили батька поряд з дітьми та засвідчили, що вихованням дітей займається виключно позивачка,та всі матеріальні витрати несе виключно вона.

Проте висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.08.2015 року містить інші обставини:, що батько дітей ОСОБА_5 до 2015 року постійно спілкувався,неодноразово разом з дітьми виїзджав за кордон на відпочинок,аліменти на дітей виплачує в повному обсязі,що підтверджується документами ( а.с. 48 т.1).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.09.2015 року № 01-05-1/21276х орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_5, 1978 року народження батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

За таких обставин апеляційний суд ставить під сумнів достовірність пояснень свідків оскільки з їх пояснень не вбачається саме період з якого часу вони не бачили батька з дітьми. При цьому відповідач зазначає, що з 2015 року мати дітей перешкоджала йому у спілкуванні з дітьми, а в липні 2015 року подала позов щодо позбавлення його батьківських прав.

Однак апеляційним судом враховується , що так як діти проживають з матірю,остання повинна дбати про сприяння спілкування дітей з батьком та дбаючи про досягненні цієї мети надавати йому можливості підтримувати регулярні контакти між собою.

Саме результати психодіагностичного дослідження ОСОБА_7ОСОБА_10 проведений в вересні 2015 року підтверджують, що образ батька в уяві дітей присутній, але без надання йому вагомої ролі.( а.с. 63-66) .

Апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК).

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що взаємовідносини між дітьми та батьком склались таким чином, що вони проживають в різних містах,а тому районний суд не врахував «інтереси дітей» в широкому розумінні та поняття сім'ї .

Наявні в матеріалах письмові докази,на внутрішнє переконання суду , у розумінні ст.80 ч.1 ЦПК України ,не є достатніми доказами,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи,які входять до предмета доказування а саме,що відповідач ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до висновку , що позбавлення батьківськимх прав ОСОБА_5, за відсутності свідомого ухилення від батьківських прав не є виправданим заходом, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції так як позивачка не довела свідомого ухилення відповідача від виховання дітей.

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам по справі,суд порушив норми матеріального права через неправильне тлумачення закону,що підлягав застосуванню до правовідносин,які виникли між сторонами,рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у позові з підстав ст.376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

В літку 2015 року батько дітей,відповідач по справі, котрий фактично проживає та працює в м. Києв, звернувся з заявою про визначення способів участі у вихованні малолітніх дітей, посилаючись на те, що мати перешкоджає їх повноцінному спілкуванню.

Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Органом опіки та піклування було надано висновок від 25.08.2015 року № 01-05-1/21276х про визначення способів участі ОСОБА_5 у вихованні вищезазначених малолітніх дітей, згідно з яким орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи такої участі шляхом встановлення систематичних побачень ОСОБА_5 з дітьми кожний третій тиждень місяця з п'ятниці 17.00 год. по неділю 18.00 год., половину святкових, канікулярних днів та Різдвяних свят.

За ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, ч. 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно ст. ст. 141, 151 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доцільним визначити способи такої участі шляхом встановлення систематичних побачень ОСОБА_5 з дітьми кожний третій тиждень місяця з п'ятниці 17.00 год. по неділю 18.00 год., половину святкових, канікулярних днів та Різдвяних свят.

З врахуванням зазначеного,апеляційний суд з підстав ст.376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України скасовує рішення суду з ухваленням нового яким в позовній заяві ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав відмовляє, а зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 задовольняє з визначенням систематичних побачень ОСОБА_5 з дітьми кожний третій тиждень місяця з п'ятниці 17.00 год. по неділю 18.00 год., та за погодженням з матір'ю половину святкових, канікулярних днів та Різдвяних свят.

Керуючись ст. 367,368,374, 376,381,382,384,390 ЦПК ЦПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2017 року скасувати з ухваленням нового рішення.

В позовній заяві ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні дітей задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_5 зі своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити ОСОБА_5 систематичні побачення з дітьми :кожен третій тиждень місяця з п'ятниці 17:00 по неділю 18:00; та за погодженням з матір'ю- половину святкових,канікулярних днів та Різдвяних свят.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 05.05.2018 року

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - Н.А. Кононенко

С.М.Сегеда