Справа №200/9473/16-ц
Провадження №2/200/465/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 березня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Восток», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Фінанс», Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати недійсними договір відступлення права за договором іпотеки, що був укладений 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Фінанс», та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із реєстрацією в реєстрі за №2363, а також договір про відступлення права за Іпотечним договором, що був укладений 05 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Фінанс» і кіпрською Компанією «Хагворт Менеджмент Лімітед», та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із реєстрацією в реєстрі за №2310.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 12.02.2014 року в процесі розгляду в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська цивільної справи №200/2395/13-ц йому стало відомо про укладення відповідачами спірних договорів відступлення права. На переконання позивача, ці договори суперечать закону, так як їх умовами передбачена заміна кредитора та передача прав в іпотечних зобовязаннях, по яких такі права у кредитора не виникали. Позивач вважає, що спірні договори відступлення права безпосередньо порушили його права, оскільки їх укладення надало Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» правову підставу для звернення до суду з позовом про стягнення на свою користь належної позивачу на праві власності квартири №165, що знаходиться в місті Дніпропетровську (Дніпрі) в будинку 2 по вул. Глинки, який розглядався по цивільній справі №200/2395/13-ц та був судом задоволений.

15.03.2018р. представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідачі про день, час та місце судового засідання по справі повідомлені належним чином, однак явку своїх представників в судове засідання не забезпечили та не повідомили суд про причини неявки.

Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед» надала суду заперечення проти позову, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позову. У запереченнях Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед», зокрема, стверджує, що позивач не є стороною спірних договорів відступлення права та не має права їх оспорювати. Крім того позивач пропустив строки позовної давності. Заперечуючи проти позову Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед» також посилається на судові рішення у справах №200/2395/13-ц, №2-5280/09, №904/8967/13, №761/802/15-ц, а також постанови Верховного Суду України від 15.05.2013р. по справі №6-36цс13, від 16.03.2010р. по справі №34/131, від 29.11.2010р. по справі №4/178-09-5317, від 13.03.2017р. по справі №403/15065/12, від 30.09.2015р. по справі №6-780ц15.

ПАТ «Банк Восток» і ТОВ «ОСОБА_2 Фінанс» відзивів із запереченнями проти позову та своїх доказів суду не надали.

Керуючись ч. 3 ст. 211, ч. ч. 1, 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У звязку із неявкою учасників справи в судове засідання на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При з`ясуванні фактичних обставин справи за наявними у матеріалах справи доказами судом встановлено, що 25.09.2006 року між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Восток», та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір №20.840.06.21.1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром №3842. Відповідно до пункту 1.1 цього договору іпотекодавець (ОСОБА_5В.), передав в іпотеку іпотекодержателю (ЗАТ «Агробанк»), майнові права на: 1) незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2401, загальною проектною площею 256,6 метрів квадратних, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 10?-17?), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2; 2) незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2402, загальною проектною площею 245,9 метрів квадратних, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 17?-14?), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2; 3) незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці А, будівельний номер 2403, загальною проектною площею 329,3 метрів квадратних, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 24?-9?), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2.

12.12.2011 року між ПАТ «Банк Восток», як правонаступником усіх прав і обовязків ПАТ «ХОУМ ОСОБА_2», ЗАТ «ХОУМ ОСОБА_2» і ЗАТ «Агробанк», та ТОВ «ОСОБА_2 Фінанс» був укладений договір про відступлення права за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром №2363. За умовами цього договору первісний іпотекодержатель (ПАТ «Банк Восток»), відступив, а новий іпотекодержатель (ТОВ «ОСОБА_2 Фінанс»), набув належні первісному іпотекодержателю права згідно з Іпотечним договором №20.840.06.21.1, посвідченим 25.09.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром №3842 (пункт 1.1 договору). Новий іпотекодержатель отримав право замість первісного іпотекодержателя в разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань перед новим іпотекодержателем одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, зазначеного в п. 1.4 цього договору, переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця/боржника (пункт 1.2 договору). Згідно ж пункту 1.4 договору предметом іпотеки, визначеним Договором іпотеки, є наступне нерухоме майно: незакінчене будівництвом приміщення в блоці А, будівельний номер 2401, загальною площею 256,6 кв. м, розташоване на 24 поверсі будівлі; незакінчене будівництвом приміщення в блоці А, будівельний номер 2402, загальною площею 245,9 кв. м, розташоване на 24 поверсі будівлі; незакінчене будівництвом приміщення в блоці А, будівельний номер 2403, загальною площею 329,3 кв. м, розташоване на 24 поверсі будівлі, що знаходиться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Глинки, будинок 2.

05.10.2012 року між ТОВ «ОСОБА_2 Фінанс» і Компанією «Хагворт Менеджмент Лімітед» був укладений договір про відступлення права за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром №2310. За умовами пункту 1.1 цього договору первісний іпотекодержатель (ТОВ «ОСОБА_2 Фінанс») відступив, а новий іпотекодержатель (Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед») набув належні первісному іпотекодержателю права згідно з Іпотечним договором №20.840.06.21.1, посвідченим 25.09.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстром №3842. Відступлені за договором іпотеки права, належать первісному іпотекодержателю на підставі Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного між ПАТ «Банк Восток» (який є правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_7», ЗАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_7» і ЗАТ «Агробанк») та ТОВ «ОСОБА_7 Фінанс» 12.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 2363. Згідно пункту 1.2 договору новий іпотекодержатель отримав право замість первісного іпотекодержателя в разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань перед новим іпотекодержателем одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, зазначеного в п. 1.4 цього договору, переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця (боржника). Згідно ж пункту 1.4 договору предметом іпотеки, визначеним Договором іпотеки, є наступне нерухоме майно: незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2401, загальною проектною площею 256,6 кв. м, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 10з 17з) за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2; незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2402, загальною проектною площею 245,9 кв. м, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 17з 24з) за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2; незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2403, загальною проектною площею 329,3 кв. м, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 24з 9з) за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2.

26.11.2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення у цивільній справі №200/2395/13-ц, залишене без змін апеляційною та касаційною інстанціями, яким частково задовольнив позовні вимоги Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» та, зокрема, звернув стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру №165, що знаходиться в будинку №2 по вул. Глинки у м. Дніпропетровську. Обгрунтовуючи це рішення суд в ньому серед іншого послався на наведені вище іпотечний договір №20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року та спірні договори відступлення права від 12.12.2011р. і 05.10.2012р.

Зазначені обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи наданими позивачем копіями перелічених договорів, а також копіями судових рішень по цивільній справі №200/2395/13-ц. Відповідачі надані позивачем докази під сумнів не ставили.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини суд приходить до висновку, що іпотечний договір №20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року укладався сторонами задля виникнення правовідносин іпотеки, предметом якої виступають майнові права на незакінчені будівництвом приміщення, а спірні договори про відступлення права задля правовідносин відступлення права вимоги (цесії) по іпотечному договору №20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року, предметом іпотеки по якому виступає нерухоме майно (незакінчені будівництвом приміщення).

Стаття ст. 181 ЦК України визначає, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Отже враховуючи наведені норми закону суд приходить до висновку, що майнові права на незакінчені будівництвом приміщення, які виступали предметом іпотеки по іпотечному договору №20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року, та незакінчені будівництвом приміщення (як сукупність нерухомих речей), іпотечні права на які були відступлені по спірним договорам від 12.12.2011р. і 05.10.2012р., є різними видами майна.

В Законі України «Про іпотеку» в поточній редакції в ст. ст. 1, 5 обєкт незавершеного будівництва та майнові права на обєкт незавершеного будівництва теж визначені в якості окремих обєктів, що можуть бути предметом іпотеки, а в ст. 16 встановлений особливий порядок передачі в іпотеку обєктів незавершеного будівництва і її правовий режим.

В редакції станом на 12.05.2006р., що була чинною на момент укладення іпотечного договору №20.840.06.21.1 від 25.09.2006р., Закон України «Про іпотеку» в ст. ст. 5, 16 так само визначав обєкт незавершеного будівництва в якості окремого обєкту, що може бути предметом іпотеки, та особливості його іпотеки. Що ж стосується можливості передачі на той час в іпотеку майнових прав на обєкт незавершеного будівництва, то згідно численних висновків Верховного Суду України, які були зроблені, зокрема, у постановах від 17.04.2013р. у справі №6-8цс13, від 15.05.2013р. у справі №6-36цс13, від 02.10.2013р. у справі №6-98цс13, від 10.02.2016р. у справі №6-2250цс15, поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у Законі України «Про іпотеку» в той період було відсутнім. Стаття 5 цього Закону на той час не визначала майнові права як предмет іпотеки. Майнові права на обєкт незавершеного будівництва були віднесені до предмета іпотеки вже після укладення іпотечного договору №20.840.06.21.1 від 25.09.2006р. згідно із Законом України від 25.12.2008 року №800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі й до Закону України «Про іпотеку».

Згідно положень ст. 16 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору №20.840.06.21.1 від 25.09.2006р.), в якій визначені особливості іпотеки об'єктів незавершеного будівництва, передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва. Після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності вона може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

У звязку з цим суд також приймає до уваги, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2013 року у цивільній справі №200/2395/13-ц, яке набрало законної сили 01.10.2014 року після перевірки апеляційною інстанцією, встановлено, що у відповідності до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №2094 від 10.07.2008 року за ОСОБА_5, який виступав іпотекодавцем по іпотечному договору №20.840.06.21.1 від 25.09.2006р., було оформлено право приватної власності, з видачею свідоцтв, на квартиру №165 й інші квартири, розташовані в будинку №2 на вул. Глинки. Така обставина за приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України вже не потребує доказуванню та свідчить про те, що на момент відступлення по спірним договорам від 12.12.2011р. і 05.10.2012р. іпотечних прав на незакінчені будівництвом приміщення, які розташовані в будинку №2 на вул. Глинки у м. Дніпропетровську, цей будинок, а відповідно й всі наявні в ньому приміщення і квартири, де-факто та де-юре вже були завершені будівництвом.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України у разі заміни кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги) до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, якщо інше не встановлено договором або спеціальним законом, за наведеними загальними правилами закону кредитор у іпотечному зобов'язанні може передати свої права іншій особі лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, з системного аналізу наведених норм закону та встановлених у справі фактичних обставин суд приходить до висновку, що по спірним договорам від 12.12.2011р. і 05.10.2012р. іпотекодержателі не мали права відступати іпотечні права на незакінчені будівництвом приміщення (квартири), які за умовами іпотечного договору №20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року в іпотеку не передавалися. Оскільки іпотечний договір укладався задля передачі в іпотеку майнових прав на незакінчені будівництвом приміщення в той період часу, коли в Законі України «Про іпотеку», який є спеціальним та регулює правовідносини іпотеки, було відсутнє поняття «іпотека майнових прав» та не було врегульовано відносин при передачі в іпотеку майнових прав, то за висновком суду за таким іпотечним договором відповідно не могло на законній підставі виникнути іпотечне обтяження обумовленого в іпотечному договорі предмету іпотеки майнових прав на незакінчені будівництвом приміщення, що, у свою чергу, свідчить про відсутність законних підстав для відступлення іпотекодержателями по спірним договорам від 12.12.2011р. і 05.10.2012р. своїх прав по такому іпотечному зобовязанню. З цих же причин передача по іпотечному договору №20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року в іпотеку майнових прав на незакінчені будівництвом приміщення не могла призвести до правових наслідків, визначених у ст. 16 Закону України «Про іпотеку» для випадків передачі в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва, коли будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору після завершення будівництва.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зміст спірних договорів відступлення права від 12.12.2011р. і 05.10.2012р. суперечить ст. ст. 512, 514 ЦК України, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідною умовою для чинності правочину.

Заперечення Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» проти позову такі висновки суду не спростовують.

Так, зокрема, у справах №200/2395/13-ц, №2-5280/09, №904/8967/13, на судові рішення по яким посилається Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед», не заявлялися позовні вимоги, які є предметом спору у справі, яка розглядається. Більш того, в судових рішеннях по справі №2-5280/09 про спірні договори відступлення прав від 12.12.2011р. і 05.10.2012р. взагалі не згадується. Що ж стосується справи №761/802/15-ц, позивачем по якій виступала інша особа, то позовні вимоги про визнання недійсними укладених між ТОВ «ОСОБА_7 Фінанс» і Компанією «Хагворт Менеджмент Лімітед» договору №1/01-10 від 01.10.2012 року відступлення прав вимоги (цесії) та спірного договору від 05.10.2012 року про відступлення права за Іпотечним договором заявлялися з інших підстав удаваності цих договорів та вчинення їх задля приховування правочину факторингу. Вимог про визнання недійсним укладеного між ПАТ «Банк Восток» і ТОВ «ОСОБА_7 Фінанс» спірного договору від 12.12.2011 року про відступлення права за договором іпотеки у справі №761/802/15-ц теж не заявлялося. Отже за висновком суду за таких обставин судові рішення по переліченим справам не мають преюдиційного значення для справи яка розглядається, а правова оцінка, надана судами певним фактам при розгляді цих справ, згідно ч. 7 ст. 82 ЦПК України не є обовязковою для суду.

Щодо постанов Верховного Суду України у справах №6-36цс13, №34/131, №4/178-09-5317, №403/15065/12, №6-780ц15, на які посилається Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед», то суд при розгляді справи враховував викладені в них правові висновки у сукупності з висновками зазначених в цьому рішенні постанов Верховного Суду України у справах №6-8цс13, №6-98цс13, №6-2250цс15, що стосуються спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 і 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання недійсним правочину, різновидом якого є договір (ч. 2 ст. 202 ЦК України).

Таким чином, оскільки при розгляді справи встановлено, що спірні договори відступлення права від 12.12.2011р. і 05.10.2012р. не відповідають вимогам ст. ст. 512, 514 ЦК України, то за висновком суду ці договори на підставі ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України можуть бути визнані недійсними за позовом сторони договору або іншої заінтересованої особи.

За твердженням позивача укладення спірних договорів відступлення права безпосередньо порушило його права, оскільки надало Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» правову підставу для звернення до суду з позовом про стягнення на свою користь належної позивачу на праві власності квартири №165, що знаходиться в місті Дніпропетровську (Дніпрі) в будинку 2 по вул. Глинки, який розглядався по цивільній справі №200/2395/13-ц та був судом в цій частині задоволений. На підтвердження позивач надав суду копію ухваленого у справі №200/2395/13-ц рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2013 року, зі змісту якого видно, що на підставі іпотечного договору №20.840.06.21.1 від 25.09.2006р. та спірних договорів відступлення права від 12.12.2011р. і 05.10.2012р. судом було звернуто стягнення на належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 (Дніпрі).

За таких обставин суд погоджується з тим, що укладення відповідачами всупереч вимог закону спірних договорів призвело до позбавлення позивача права власності на належну йому квартиру, чим було порушено його права та інтереси.

У звязку з цим суд приходить до висновку, що позивач у розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України є заінтересованою особою та має право в судовому порядку заперечувати дійсність спірних договорів відступлення права від 12.12.2011р. і 05.10.2012р. Відповідно суд відхиляє, як безпідставні, аргументи Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» про те, що позивач не має права ці договори оспорювати.

Розглядаючи питання щодо дотримання позовної давності, заяву про що у запереченнях зробила Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед», суд враховує ту обставину, що позивач не є стороною спірних договорів та дізнався про їх укладення 12.02.2014 року з матеріалів цивільної справи №200/2395/13-ц, відповідачем по якій він був. Надані позивачем на підтвердження цього факту докази долучені до справи та відповідачами не спростовувались.

Пленум Верховного Суду України в пункті 28 постанови від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За таких обставин, суд вважає, що дізнавшись 12.02.2014 року про укладення відповідачами договорів відступлення права від 12.12.2011р. і 05.10.2012р., що порушили його права, та звернувшись після цього до суду з позовом про визнання їх недійсними в травні 2016 року позивач не пропустив встановлений законом загальний трирічний строк позовної давності і його порушені права підлягають судовому захисту.

З огляду на усе викладене, суд приходить до підсумкового висновку, що заявлений позивачем позов слід задовольнити в повному обсязі та на підставі ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України визнати недійсними спірні договори відступлення права від 12.12.2011р. і 05.10.2012р.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами понесених позивачем судових витрат по справі, суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути на користь позивача з кожного із відповідачів по 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 19, 23, 30, 81, 82, 141, 263, 264, 280, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (185000, РФ, АДРЕСА_2) до Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» (код за ; 49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 24), Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 Фінанс» (код за ; 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора ОСОБА_8, буд. 8, 6-й поверх, офіс 1), Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» (реєстраційний номер 264666; 1, Посейдонос, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, 4206, Нікосія, Кіпр) про визнання договорів недійсними задовольнити.

Визнати недійсним договір відступлення права за договором іпотеки, що був укладений 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» (код за ; 49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 24) і Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 Фінанс» (код за ; 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора ОСОБА_8, буд. 8, 6-й поверх, офіс 1), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з реєстрацією в нотаріальному реєстрі за №2363.

Визнати недійсним договір про відступлення права за Іпотечним договором, що був укладений 5 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 Фінанс» (код за ; 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора ОСОБА_8, буд. 8, 6-й поверх, офіс 1) і Компанією «Хагворт Менеджмент Лімітед» (реєстраційний номер 264666; 1, Посейдонос, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, 4206, Нікосія, Кіпр), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із реєстрацією в нотаріальному реєстрі за №2310.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» (код за ; 49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 24) на користь ОСОБА_1 (185000, РФ, АДРЕСА_2) понесені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 Фінанс» (код за ; 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора ОСОБА_8, буд. 8, 6-й поверх, офіс 1) на користь ОСОБА_1 (185000, РФ, АДРЕСА_2) понесені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» (реєстраційний номер 264666; 1, Посейдонос, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, 4206, Нікосія, Кіпр) на користь ОСОБА_1 (185000, РФ, АДРЕСА_2) понесені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі письмової заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва