Провадження № 2/225/365/2018
Справа № 225/4128/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.,

за участю

секретаря - Голубової О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вказаною заявою, в якій ставить питання про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 58901,36 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Дзержинського міського суду від 23.12.2013 року розірвано. Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.12.2013 року з відповідача було стягнено аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісяця до повноліття дитини.

Вказує, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 аліментів, перебуває на виконанні у Торецькому міському відділі ДВС, та аліменти з нього стягувалися до 28.08.2014 року, тобто до того моменту, доки відповідач працював. Після його звільнення з ш. ім. Святої Матрони Московської, аліменти на дитину не сплачувалися.

У звязку з викладеним просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з січня 2016 року по червень 2017 року включно в розмірі 58901,36 грн.

Позивач в судове засідання не зявилась надала до суду заяву з проханням розглянути позовну заяву у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. Крім того просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

В судовому засіданні уповноважений представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала повністю, підтвердила що зроблений позивачем розрахунок є правильним, таким чином просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що у 2014 році йому стало відомо про те, що в нього є заборгованість по сплаті аліментів, а саме коли отримав розрахункові листи. При цьому суду пояснив, що з його заробітної плати підприємство завжди утримувало аліменти, всі утримання були відображені у розрахункових листах які видавались йому підприємством. Крім того відповідач зазначив, що він вже понад 7 років працює на одному підприємстві, однак воно декілька разів змінювало своє найменування та керівників. Таким чином відповідач стверджував, що він ні коли не ухилявся від сплати аліментів, а тому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні уповноважений представник відповідача ОСОБА_2 підтримав доводи відповідача. Крім цього зазначив, що у 2014 році штат Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «шахта ім. Святої Матрони Московської» був зменшений у звязку з чим відповідач був звільнений із займаної посади. Таким чином відповідач деякий час був на обліку у центрі зайнятості. З жовтня 2014 року відповідач почав працювати на ТОВ «Технологія Вуглездобичі» в подальшому був переведений до ТОВ «УКРГЄОСЕРВІС». Отже про всі зміни місця роботи відповідача державному виконавцю було відомо. Крім того представник відповідача зазначив, що з заробітної плати відповідача постійно утримувалися кошти на аліменти, однак виходячи із позову на рахунок позивача зазначені кошти підприємством не були зараховані. Таким чином в діях відповідача вини не має. Також, відповідач згодний відшкодувати всю заборгованість по аліментам яка була розрахована державним виконавцем, крім того з червня 2017 року з заробітної плати відповідача вже почали утримувати кошти на погашення заборгованості по аліментам. Однак відповідач не згодний щоб з нього утримувалася пеня за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, оскільки позивачем не доведена вина відповідача. Крім того уповноважений представник відповідача вважає, що представлений позивачем розрахунок пені не відповідає вимогам законодавства, оскільки сума пені не може перевищувати 100% заборгованості по аліментам. Таким чином уповноважений представник відповідача просить в задоволені позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює в Торецькому міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. По суті справи повідомила, що 24.01.2014 року від ОСОБА_7 надійшла заява про прийняття до виконання виконавчий листа про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини. В той же день державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зазначена постанова була надіслана сторонам. Крім того заявником було зазначено, що боржник працює на ТДВ «Орендне підприємство «шахта ім. Святої Матрони Московської» у звязку з чим державний виконавець направив до директора підприємства постанову про звернення стягнення аліментів з ОСОБА_4 для відома та виконання. 20 серпня 2016 року зазначений виконавчий лист був повернений до відділу ДВС з відміткою, що ОСОБА_4 був звільнений з посади та заборгованості по аліментам не має. Крім того державним виконавцем було встановлено, що у власності боржника ОСОБА_4 знаходиться квартира, таким чином державний виконавець постановив постанову про накладення арешту на все майно боржника.

30 березня 2016 року від уповноважено представника позивача надійшов запит до відділу ДВС з проханням надати відомості про хід виконання виконавчого листа. Крім того представник була надана копія рішення про розірвання шлюбу та копія паспорта заявника. Таким чино державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_3, у звязку з чим державний виконавець зробив відповідні записи у виконавчому провадженні. Також, державним виконавцем був зроблений розрахунок заборгованості по аліментам з якого вбачається, що станом на 01 квітня 2016 року заборгованість складає 18462,17 грн., та зазначений розрахунок був направлений на адресу заявника.

В подальшому державному виконавцю стало відомо, що боржник влаштувався до ТОВ «Технологія Вуглездобичі» у звязку з чим 08 квітня 2016 року державним виконавцем постановлено постанову про звернення стягнення аліментів з ОСОБА_4 у розмірі 50% з 01 квітня 2016 року до погашення заборгованості по аліментам, а в подальшому продовжувати стягувати аліменти у розмірі ? частини щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

22 червня 2017 року державному виконавцю стало відомо, що боржник працює на ТОВ «УКРГЄОСЕРВІС». Таким чином державний виконавець знову зробив розрахунок заборгованості по аліментам, з якого вбачається що станом на 10 липня 2017 року заборгованість складає 35952,97 грн. Крім того державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по аліментам та постанову надіслано до директора підприємства для відома та виконання.

06 листопада 2017 року ОСОБА_3 надіслала заяву в якій просить змінити реквізити на які зараховувалися кошти по аліментам. На підставі зазначеної заяви державний виконавець постановив відповідну постанову та направив до директора ТОВ «УКРГЄОСЕРВІС».

Крім того свідок пояснила, що від ТОВ «УКРГЄОСЕРВІС» будь-яких листів чи/або інших документів на адресу відділу ДВС не надходило. Крім того, свідку не відомо чи отримувало підприємство постанову державного виконавця та виконавчий лист, також не відомо чи проводяться утримання з відповідача.

Вислухавши уповноваженого представника позивача, відповідача, уповноваженого представника відповідача, свідка та дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що сторони по справі з 12.08.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 23.12.2013 року розірвано (а.с.11).

Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач є батьком дитини, що стверджується копією свідоцтв про народження серії 1-НО № 132642 (а.с. 13).

Встановлено також, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.12.2013 року з відповідача ОСОБА_4 було стягнено аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2013 року і до повноліття дитини. (а.с.12).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого головним державним виконавцем Торецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, станом на 10.07.2017 року заборгованість ОСОБА_4 за аліментами становить 35952,97 грн. (а.с.8).

Згідно з ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Судове рішення має бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ст.263 ЦПК).

У правовому висновку у справі № 6-300цс16, Верховним Судом України висловлена наступна правова позиція:

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Не дивлячись на погашення заборгованості під час розгляду справи, вимоги позивача про стягнення пені за прострочку сплати аліментів є підставними, оскільки вина відповідача у несплаті не спростована, доказів утворення заборгованості по аліментних зобовязаннях з незалежних від відповідача причин суду не представлено.

Отже, відповідно ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до ч.1 ст. 196 ЦПК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Ураховуючи наведене, суд не може погодитися із розрахунком пені, який надано позивачем і розраховує розмір пені наступним чином:

Період прострочення складає з січня 2016 року по червень 2017 року, а саме:

2016 рік:

за січень 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 31 день = 353,87 грн.

за лютий 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 29 днів=331,04 грн.

за березень 2016 року: 1141,50. х 1% х 31 день = 353,87 грн.

за квітень 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 30 днів =342,45 грн.

за травень 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 31 день = 353,87 грн.

за червень 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 30 день = 342,45 грн.

за липень 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 31 день = 353,87 грн.

за серпень 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 31 день = 353,87 грн.

за вересень 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 30 день = 342,45 грн.

за жовтень 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 31 день = 353,87 грн.

за листопад 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 30 день = 342,45 грн.

за грудень 2016 року: 1141,50 грн. х 1% х 31 день = 353,87 грн.

Всього за 2016 рік пеня складає: 4166,51 грн. (353,87+331,04+353,87+342,45+353,87+342,45+353,87+353,87+342,45+353,87+342,45+353,87).

2017 рік:

за січень 2017 року: 1141,50 грн. х 1% х 31 день = 353,87 грн.

за лютий 2017 року: 1141,50 грн. х 1% х 28 день = 319,62 грн.

за березень 2017 року: 1141,50 грн. х 1% х 31 день = 353,87 грн.

за квітень 2017 року: 1141,50 грн. х 1% х 30 днів = 342,45 грн.

З 17 травня 2017 року були внесені зміни до ч.1 ст.196 СК України. Зі змісту цієї статті у зазначеній редакції убачається, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Станом на дату ухвалення рішення суду розмір пені повинен розраховуватися наступним чином:

за травень 2017 року: 1141,50 грн. х 1% х 362 днів = 4132,23 грн.

за червень 2017 року: 1141,50 грн. х 1% х 332 дні = 3789,78 грн.

Оскільки розмір пені не може бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості, по аліментам, яка складає 1141,50 грн. за травень 2017 року і 1141,50 грн. за червень 2017 року, то така пеня за травень та червень 2017 року повинна складати 2283 грн. (1141,50+1141,50).

Всього за 2017 рік пеня складає: 3652,81 грн. (353,87+319,62+353,87+342,45+ 1141,50+1141,50).

Ураховуючи, що відповідач, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, суд вважає, що з нього на підставі ст. 196 СК України підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі 7819,32 грн. (4166,51+3652,81).

При цьому, суд не приймає до уваги групу аргументів відповідача і представника відповідача стосовно відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, оскільки, стороною відповідача на надано суду доказів того, що ця заборгованість виникла у звязку із введенням відповідача в оману підприємством, шляхом інформування його у здійсненні стягнення із його заробітної плати без такого фактичного стягнення, як це стверджував відповідач. Крім того, суду не надано доказів будь-яких зловживань позивача (стягувача), які унеможливили сплату відповідачем аліментів. Довід представника відповідача щодо неналежного виконання державним виконавцем обовязку щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів є неспроможним, оскільки, відповідачу було відомо про такий його обовязок, як виконання рішення суду про стягнення аліментів. Про зміну обставин, які впливають на стан виконання рішення суду, зокрема, зміну місця роботи, відповідач державного виконавця не повідомив, будь-яких звернень до державного виконавця щодо можливості здійснення перерахунку коштів на виконання рішення суду на депозитний рахунок виконавчої служби з боку відповідача не було, що підтверджено свідком у судовому засіданні. Будь-яких пропозицій щодо пособу сплати аліментів від відповідача позивачу не надходило.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат у сумі 4000,00 грн., понесених позивачем на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Позивачем на підтвердження понесення цих витрат надано квитанцію №24/07/17 від 01.03.2018 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності №4201 від 03.01.2012 року на імя ОСОБА_1 (а.с. 81,82). Однак позивачем не надано переліку виконаних адвокатом робіт з надання позивачу правничої допомоги, відсутній показник часових витрат (не зазначено кількість годин, хвилин, які витрачені адвокатом на виконання тієї чи іншої роботи з надання позивачу правничої допомоги), не зазначено конкретної вартості кожної виконаної роботи адвокатом. Таким чином суд приходить до висновку як про те, що позивачем не доведено належним чином розміру понесених ним витрат на правничу допомогу, так і про те, що у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат у сумі 4000,00 грн., понесених позивачем на правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 20,180-184, 192,196 СК України, ст.ст. 4, 12, 81, 258, 263, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 7819 (сім тисяч вісімсот девятнадцять) грн. 32 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Повне судове рішення складено 02 травня 2018 року

Суддя: