Справа № 727/163/18
Провадження № 2/727/474/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Літвінова О.Г.

при секретарі Чорней І.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що ОСОБА_1, є власником автомобіля марки ВАЗ 21093, 2006 року випуску, шасі (кузов) Y6D9909, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, позивач є одноосібним засновником та директором ПП «Орлан - 2005» та ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005». Вищевказане майно використовувалося у господарській діяльності зазначених підприємств як службовий автомобіль на підставі договору оренди серії ВЕІ № 444017 від 23.06.2017 року та договору суборенди від 29.04.2015 року № 1.

10 березня 2016 року зазначене Майно було передано працівнику - ОСОБА_2, паспорт серії КР № 969527, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі акту приймання - передачі від 10 березня 2016 року.

Відповідно до акту приймання - передачі від 10 березня 2016 року майно було передано відповідачу у справному технічному стані, сторони не мають претензій одна до одної щодо стану майна та його передачі (пункт 2 Акту), що засвідчено підписами сторін.

Крім того, з відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 11-Т від 10 березня 2016 року, відповідно до якого відповідач приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довіреного йому майна та його комплектуючих.

Відповідно до пункту 3 вказаного Договору «Працівник несе в повному обсязі матеріальну відповідальність за автомобіль та його комплектуючі, які передані йому згідно акту прийому-передачі від «10» березня 2016 р.

У випадку нанесення шкоди автомобілю та його комплектуючим (Дорожньо-транспортна пригода, крадіжка, протиправні дії третіх осіб, пожежа, невиконання зобов'язань по даному договору, халатність та інш.), що сталася з вини працівника, останній зобов'язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду роботодавцю.

У випадку нанесення Працівником шкоди третім особам, під час користування автомобілем, Працівник зобов'язаний самостійно відшкодувати завдану ним шкоду третім особам.

У разі невиконання п. 1.13. договору, працівник самостійно несе відповідальність по відшкодуванню шкоди третім особам та Роботодавцю.

В результаті халатного відношення до довіреного майна відповідачем було доведено вказане майно до аварійного стану, не придатного для подальшого використання без відповідного капітального ремонту.

Відповідно до звіту від 29.03.2017р. про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості без врахування ПДВ транспортного засобу, а саме ВАЗ 21093, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, що належить Фізичній особі - ОСОБА_1 в доаварійному стані та права вимоги на відшкодування збитків в рамках договору про повну матеріальну відповідальність, ринкова вартість права вимоги на відшкодування збитків в рамках договору про повну матеріальну відповідальність становить 22 051,00 (двадцять дві тисячі п'ятдесят одна гривня, 00 коп.) без врахування ПДВ.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню Позивачу, складає 22 051.00 (двадцять дві тисячі п'ятдесят одна гривня. 00 коп.). також понесені Позивачем судові витрати у сумі 640,00 (шістсот сорок гривень. 00 коп.).

Крім того, просить визначити розмір відшкодуванню завданої йому моральної шкоди у 40000.00 (сорок тисяч гривень 00 коп.). враховуюча вимушений простій Майна та упущену вигоду від неможливості його використання j господарській діяльності.

Просить стягнути з громадянина ОСОБА_2 на мою користь грошові кошти у сумі 22 051,00 (двадцять дві тисячі п'ятдесят одна гривня, 00 коп.) у відшкодування завданої матеріальної шкоди, кошти у сумі 40000 (сорок тисяч гривень) 00 коп. на відшкодування завданої моральної шкоди, а всього стягнути грошових коштів на суму 62051,00 (шістдесят дві гривні п'ятдесят одну гривню) та судові витрати у сумі 640,00 грн.

Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.

Вивченням матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до ст.1187 ЦК України відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що ОСОБА_1, є власником автомобіля марки ВАЗ 21093, 2006 року випуску, шасі (кузов) Y6D9909, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, Позивач є одноосібним засновником та директором ПП «Орлан - 2005» та ТОВ «Комплексні системи безпеки 2005». Вищевказане майно використовувалося у господарській діяльності зазначених підприємств як службовий автомобіль на підставі договору оренди серії ВЕІ № 444017 від 23.06.2017 року та договору суборенди від 29.04.2015 року № 1.

10 березня 2016 року зазначене Майно було передано працівнику - ОСОБА_2, паспорт серії КР № 969527, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі акту приймання - передачі від 10 березня 2016 року.

Відповідно до акту приймання - передачі від 10 березня 2016 року майно було передано відповідачу у справному технічному стані, сторони не мають претензій одна до одної щодо стану майна та його передачі (пункт 2 Акту), що засвідчено підписами сторін.

Крім того, з Відповідачем було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність № 11-Т від 10 березня 2016 року, відповідно до якого Відповідач приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довіреного йому Майна та його комплектуючих.

Відповідно до пункту 3 вказаного Договору «Працівник несе в повному обсязі матеріальну відповідальність за автомобіль та його комплектуючі, які передані йому згідно акту прийому-передачі від «10» березня 2016 р.

Статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV в редакції закону від 04.02.2013 року встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, позивач вважає розумним і справедливим визначити розмір відшкодуванню завданої йому моральної шкоди у 40000.00 (сорок тисяч гривень 00 коп.) враховуюча вимушений простій Майна та упущену вигоду від неможливості його використання j господарській діяльності.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 2 ч. 2ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, керуючись наведеними нормами закону та положеннями, дослідивши в сукупності докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки, при укладенні акту, приймання - передачі від 10 березня 2016 року та договору про повну матеріальну відповідальність № 11-Т від 10 березня 2016 року, які були підписані сторонами, не є належним доказом, який би зміг підтвердити реальний стан автомобіля на момент підписання та подання позовної заяви до суду. Також не було доведено, що саме дії відповідача та недбале ставлення до майна яке йому було передано у відповідності до акту, спричинили, пошкодження транспортному засобу, яке перебуває у власності у позивача.

Оскільки реальний стан автомобіля на момент підписання акту не був завірений незалежним оцінювачем, або особою компетентною та вченої у галузі надання відповідного висновку, що унеможливлює встановити розмір та ступінь завданих збитків, відповідачем, не дає підстав у задоволенні даної позовної вимоги, з чого слід відмовити, оскільки підтвердження, спричинення, відповідачем матеріальної шкоди, в судовому засіданні не було доведено позивачем.

Відносно другої позовної вимоги, суд вважає за доцільне, також відмовити, оскільки позивач не зміг довести факт обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стан.

Керуючись ст.ст. 23, 999, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, 3 ст.22, ч.3 ст.13, ч.1 ст.42, ч.1 ст.82, ст.141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, ст.ст.258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Літвінова О.Г.