Суддя Ізмайлов І. К.
Провадження № 2/644/8/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.

за участю секретаря Яковлєвої М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 644/11697/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування, стягнення коштів за утримання спадкового майна та перерозподіл часток,

за участі у судовому засіданні представників:

представника позивача - ОСОБА_4;

представників відповідача - ОСОБА_5, адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про зміну черговості одержання права на спадкування та стягнення коштів за утримання спадкового майна.

Змінивши та уточнивши позов просила змінити черговість одержання нею права на спадщину після смерті ОСОБА_8, який помер 21 січня 2011 року з четвертої на першу чергу, стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти за утримання належної до спадкування частини нерухомого майна у натурі на загальну суму 14940,30 грн., що дорівнює 1,4 кв.м житлової площі в спірній квартирі, перерозподіливши житлову площу у спірній квартирі за позивачем в розмірі 9,7 кв.м. за відповідачем в розмірі 6,95 кв.м.

В обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.08.2013 р. та додатковим рішенням від 19.08.2013 р. її позов до ОСОБА_2 задоволено частково, встановлено факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_8, без реєстрації шлюбу, за період з 1994 року по день його смерті, по 21 січня 2011 року.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яка складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулась вона та його дочка ОСОБА_2

Вона та ОСОБА_8 жили як подружжя, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, разом вирішували побутові питання, здійснювали витрати для забезпечення життєдіяльності сімї, турбувалися один одним, вона опікувалася ОСОБА_8 в силу наявного у нього серцевого захворювання, матеріально підтримувала його, в 2002 році після інфаркту, вона доглядала його у лікарні, придбавала ліки, в подальшому самостійно поховала його, а крім того, доглядала паралізовану матір ОСОБА_8 ОСОБА_9 і його брата ОСОБА_10 та також поховала їх.

Крім того, ОСОБА_8 в зв'язку з перенесеним інфарктом було визнано інвалідом 3-ї групи, він також страждав рядом інших захворювань і саме вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В зв'язку з цим і просила змінити черговість у спадкуванні з четвертої на першу чергу на рівні з дочкою спадкодавця - відповідачкою у справі.

Протягом всього часу, що сплинув після смерті ОСОБА_8 вона фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, утримує її в належному порядку, регулярно сплачує комунальні послуги - утримує спірне майно за власні кошти.

ОСОБА_2 жодного дня не мешкала у спірних квартирах, не сплачувала комунальні послуги, не цікавилася квартирою, її станом.

Вважала, що у відповідачки виникло грошове зобов'язання перед нею за утримання 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 та 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на загальну суму 12082,17 грн., а з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних станом на 28.06.2017 р. сума складає 14940,30 грн.

Оскільки відповідачка проживає за межами України у державі з якою відсутня домовленість щодо виконання судових рішень відносно стягнення заборгованості то вона має намір отримати борг у натурі.

Вважала, що оскільки ринкова вартість 1 кв.м житлової площі складає 10790,00 грн. то з урахуванням суми заборгованості це відповідає 1,4 кв.м. Таким чином, оскільки площа квартири складає 16,7 кв.м то при спадкуванні 1/2 частини їй повинно бути виділено 8,32 кв.м, а з урахуванням перерозподілу часток в рахунок заборгованості їй повинно бути виділено 9,7 кв. м, а відповідачці 6,95 кв.м.

Представники відповідачки позов не визнали, проти його задоволення заперечували. Не заперечуючи факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачки та спадкодавця ОСОБА_8 однак зазначили, що дійсно померлий в 2002 році переніс інфаркт, йому було встановлено 3 групу інвалідності в зв'язку з чим протипоказано тяжку фізичну працю, однак його стан не був безпорадним ні в силу хвороби ні в силу віку, він працював і не перебував у безпорадному стані та не потребував постійної сторонньої допомоги. В зв'язку з чим і просили відмовити у позові в частині вимог про зміну черговості у наданні права на спадкування.

В іншій частині позов також не визнали, посилаючись на те, що позивачка дійсно проживає у квартирі належній спадкодавцю і має доступ до квитанцій про оплату наданих послуг, однак відповідачка не є власником спадкового майна, оскільки до цього часу не отримала свідоцтво про право на спадщину і тому не повинна нести відповідальність за утримання майна іншими особами. Спір не стосується визнання права власності і тому вимоги про перерозподіл часток в рахунок сплати коштів за утримання майна взагалі є безпідставними.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, подала суду заяви про розгляд справи за її відсутністю.

16 грудня 2015 р. ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відкрито провадження у зазначеній цивільній справі.

18 січня 2016 р. задоволено заяву позивача та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

. 12 квітня 2016 року судом прийнято уточнену позовну заяву та відмовлено позивачці у задоволенні заяви про виклик свідків в зв'язку з оцінкою їх показань судовим рішенням про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

06 жовтня 2016 року судом прийнято уточнену позовну заяву, відмовлено позивачці у задоволенні заяви про забезпечення позову та залишено позовну заяву в частині позовних вимог без руху.

19 жовтня 2016 року судом прийнято уточнену позовну заяву.

29 червня 2017 року судом прийнято уточнену позовну заяву, задоволено клопотання відповідача про витребування для огляду у судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 644/11072/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування та відмовлено задоволенні заяви позивача та відповідача про виклик свідків з зазначених вище підстав.

20 квітня 2018 року позивачці відмовлено у задоволенні заяви про виклик свідків з тих же підстав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 січня 2011 року помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (т. 1 а.с. 14)

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, що підтверджується відомостями про реєстрацію права власності наданими КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" (т. 1 а.с. 17-18).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.08.2013 року та додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.08.2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_8, без реєстрації шлюбу, за період з 1994 року по день його смерті, тобто по 21 січня 2011 року.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання батька, усунення від спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 та 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 - відмовлено. (т. 1 а.с. 7-13)

Судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_8 не залишив заповіту та з заявами про прийняття спадщини звернулися дочка ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до пункті 5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК України.

Як роз'яснив Пленуму Верховного суду України у п. 6 Постанови № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Отже спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_8 у відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України є його дочка відповідачка ОСОБА_2, а ОСОБА_1 у відповідності до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги.

Зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спадкоємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів позивачкою не надано, так посилання на встановлення третьої групи інвалідності спадкодавцю з рекомендацією про протипоказання тяжкої фізичної праці в зв'язку з перенесеним у 2002 році інфарктом та наявністю інших серцево-судинних захворювань не доводять факту перебування ОСОБА_8 у безпорадному стані.

Матеріали справи містять медичні довідки згідно яких з 2009 року ОСОБА_8 не проходив стаціонарного лікування.

З оглянутих у судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 644/11072/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування за наслідками розгляду якої 02.12.2015 р. позовну заяву за клопотанням позивачки залишено без розгляду вбачається, що ОСОБА_8 працював у Харківській обласній філармонії протягом 2009, 2010, та 2011 років на посаді позаштатного адміністратора на підставі договорів підряду.

При цьому пояснення позивачки про те, що ОСОБА_8 фактично ніякої роботи за договорами підряду не виконував, це є одноразові договори за якими будь хто міг виконати роботу належними доказами теж не підтверджено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.08.2013 року встановлено, що з показань свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, що ОСОБА_1 з 1994 року постійно разом проживала зі спадкодавцем однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки. ОСОБА_1 опікувалася ОСОБА_8 в силу наявного у нього серцевого захворювання, матеріально підтримувала.

Отже позивачкою не надано доказів, що ОСОБА_8 на час смерті не міг доглядати за собою і потребував сторонньої допомоги, тому суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зміни черговості у спадкуванні за законом.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ст. 509 ЦК України)

Отже вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 14940,30 грн. за утримання спадкового майна не ґрунтується на вимогах закону, оскільки вона не власником майна, не є особою яка зберігала майно без достатньої правової підстави, а також з наданих нею документи по сплаті комунальних платежів вбачається що особові рахунки відкриті на інших осіб і вона проживаючи у квартирі сплачувала за спожиті нею ж послуги в зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову і у цій частині.

З цих же підстав суд відмовляє і у задоволенні позову в частині перерозподілу часток у праві власності на спадкове майно, крім того судом враховується і та обставина, що свідоцтво про право на спадщину жодній стороні не видано і як позивач так і відповідач не є власниками квартир.

В той же час Закон не передбачає зарахування витрат на утримання майна в рахунок визнання за нею права власності.

За встановлених обставин, суд доходить висновку, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в цілому.

Керуючись ст.ст. 4,13, 81, 82, 141, 229, 247 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 у задоволенні позову про зміну черговості одержання права на спадкування, стягнення коштів за утримання спадкового майна та перерозподіл часток - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1 - м. Харків проспект. Архітектора Альошина, 25 кв. 52, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_2 - Федеративна Республіка Німеччини, м. Ганновер, Боркумер Штрассе, 4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 - м. Харків вулиця Полтавський Шлях, 130/132.

Суддя: І.К. Ізмайлов