Справа № 755/5634/18
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко В.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та договору дарування,

У С Т А Н О В И В:

16.04.2018 ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та договору дарування та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 10 травня 2018 року.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на наступне нерухоме майно та оголосити заборону на його відчуження: квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_2; квартиру АДРЕСА_2, що зареєстрована за ОСОБА_2; квартиру АДРЕСА_3, що зареєстрована за ОСОБА_3

Заяву мотивовано тим, що померла ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 13.07.2017 за реєстровим № 593, згідно з яким ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом квартири АДРЕСА_1, а спадкоємцем всього іншого майна після померлої є ОСОБА_2 Постановою нотаріуса від 21.02.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і за законом, однією з підстав зазначається: нерухоме майно не зареєстроване за померлою на праві власності на момент смерті. Позивачу стало відомо, що право власності на квартиру АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2; квартиру АДРЕСА_2, зареєстровано за ОСОБА_2; квартиру АДРЕСА_3, зареєстровано за ОСОБА_3 Позивач впевнений, що

під час вчинення правочинів з відчуження майна через 5 днів після складання заповіту ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій, перебувала у вкрай важкому фізичному стані, під впливом інтоксикації та дії лікарських препаратів, під моральним тиском та психологічним впливом відповідачів, якими була навмисно введена в оману, не отримала коштів від продажу майна. На думку позивача, є великий ризик того, що поки триватиме судовий процес, нерухомість, що є предметом спірних правочинів може бути відчужена повторно, що в подальшому суттєво ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, у зв'язку з чим просить суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартири, що належать відповідачам за спірними правочинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову наведено у ст. 151 ЦПК України.

Разом з тим, перевіривши виконання заявником вимог ст. 151 ЦПК України під час звернення з даною заявою до суду, встановлено відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, яке підлягає застосуванню задля забезпечення відшкодування збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, згідно із яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до положення ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та договору дарування - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Суддя В. Шевченко