АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2992/18А Справа № 173/1390/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради (далі - КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської облради) про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, мотивуючи тим, що перебувала у трудових відносинах з КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської облради, працюючи на посаді інспектора з кадрів.

Вказувала, що наказом №79-к від 18 липня 2017 року до неї було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани, втім даний наказ є незаконним та таким, що винесений лише з особистих мотивів в.о. директора закладу, представників трудового колективу та профспілкового комітету, крім того є абсолютно неконкретизованим та надуманим.

Зазначала, що з 20 березня 2017 року наказом №64 її було призначено відповідальною особою за військовий облік, а з посадовою інструкцією по веденню військового обліку її було ознайомлено лише 12 травня 2017 року та в самому наказі не вказано який процент від посадового окладу вона буде отримувати за ведення військового обліку, в той час коли згідно Порядку доплата повинна встановлюватися у розмірі 50 відсотків посадового окладу, крім державних службовців.

Посилаючись на те, що наказом 80-к від 21 липня 2017 року її було звільнено з займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст.40 КзпП України, що є незаконним, оскільки вона не допускала систематичних порушень трудової дисципліни, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ №79-к від 18 липня 2017 року Про винесення догани старшому інспектору з кадрів ОСОБА_2Г., поновити на посаді інспектора з кадрів, стягнути з відповідача на її користь за ведення військового обліку в закладі за період з 13 січня 2017 року по 21 липня 2017 року заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської облради 6.720 грн. за ведення військового обліку за період з 20 березня 2017 року по 21 липня 2017 року.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду щодо періоду стягнення заробітної плати за ведення військового обліку та скасувати рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні її позову та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та звільнення є незаконними.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Згідно з п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що даний спір виник з трудових правовідносин, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення та виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів колегія суддів доходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.ч.1,6 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 2 ст.22 КЗпП України визначено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що з 20 вересня 1991 року ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської облради, працюючи на посаді секретаря та 01 липня 2009 року була переведена на посаду інспектора з кадрів.

15 жовтня 2015 року ОСОБА_2 присвоєна кваліфікаційна категорія старший інспектор з кадрів.

06 квітня 2017 року ОСОБА_2 була притягнена до дисциплінарної відповідальності та їй була винесена догана.

Підставою для видачі даного наказу став акт перевірки стану військового обліку та бронювання Верхньодніпровського ОРВК від 04 квітня 2017 року №710.

Наказом №30-к від 06 квітня 2017 року внесені зміни до даного наказу та вказано, що позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків відповідно до п.3.4. посадової Інструкції, а саме незадовільне ведення військових справ.

Даний наказ позивачкою не оскаржувався та не оскаржується.

18 липня 2017 року наказом №79-к позивачка ОСОБА_2 була притягнена до дисциплінарної відповідальності та їй оголошена догана.

Підставою винесення даного наказу слугували два листи Верхньодніпровського ОРВК від 10 липня 2017 року №1354 та від 14 липня 2017 року №1395.

В даних листах зазначено, що до Верхньодніпровського ОРВК своєчасно не були подані документи по приписці юнаків до військкомату та зазначено про необхідність проведення ретельної роботи з відповідальною особою.

Наказом від 21 липня 2017 року за №80-К ОСОБА_2 була звільнена з роботи за п.3 ч.40 КЗпП України 21 липня 2017 року.

В трудовій книжці зазначено, що позивач звільнена з посади інспектора з кадрів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося із застосуванням норми закону, яка регулює дане питання, будь-які порушення з боку КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської облради при її звільненні відсутні, а позивач не довела протилежне, суд прийшов до висновку, що позивач допустилася дисциплінарних проступків та не спростувала цього, а тому прийшов до висновку про стягнення 6.720 грн. за ведення військового обліку з відмовою у задоволенні решти позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обовязків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України, а тому необхідно зясувати систематичне невиконання яких саме трудових обовязків позивачем передувало його звільненню.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.ст.1471,148,149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

За змістом ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2)звільнення.

Працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Такими, що систематично порушують трудову дисципліну визнаються працівники, які мають дисциплінарне або громадське стягнення за порушення трудової дисципліни та порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення. Звільнення за даним пунктом допускається тільки за наявності вини працівника (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Трудова дисципліна це сукупність, правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок і встановлюють трудові права та обов'язки сторін трудового договору, а також заохочення за успіхи в роботі та відповідальність за умисне невиконання трудових обов'язків.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Відповідно до ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Ураховуючи зміст цієї норми у контексті положень ст.147 КЗпП України, працівник має право оскаржити у суді накладене на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

За приписами ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України).

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує наказ №79-к від 18 липня 2017 року Про винесення догани старшому інспектору з кадрів ОСОБА_2Г., просить визнати його незаконним та скасувати та, як наслідок цього, ставить питання про поновлення її на роботі на займаній посаді.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість цієї частини позовних вимог.

Наказ №79 від 18 липня 2017 року є не конкретизованим, з його тексту не вдається за можливе встановити за що саме винесено догану, який саме проступок допущено ОСОБА_2

Крім того, будь-яких пояснень ОСОБА_2 після винесення даного наказу не надавала.

Колегія суддів наголошує на тому, що звільнення є крайнім заходом дисциплінарного покарання.

Наказ про звільнення від 21 липня 2017 року №80-к у звязку з систематичним невиконанням посадових обовязків без поважних причин з врахування того, що ОСОБА_2 у 2017 році вже притягувалася до дисциплінарної відповідальності також не відповідає вимогам чинного законодавства, не конкретизований, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 про поновлення її на займаній посаді можуть бути задоволені.

Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани як і наказ про звільнення за систематичне невиконання посадових обовязків не підтверджені доказами та суперечать вимогам трудового законодавства.

В наказі обов'язково має бути посилання на відповідний документ, який порушив працівник. Такими документами можуть бути: правила внутрішнього розпорядку підприємства, трудовий договір (контракт), колективний договір, посадова інструкція, інструкція з охорони праці тощо. Адже, можливо, те, за що працівника притягують до відповідальності, взагалі не належить до його трудових обов'язків, або ж працівника під розписку не було ознайомлено з документом, пункт чи розділ якого він порушив.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати за ведення військового обліку з 13 січня 2017 року та середнього заробітку за час затримки розрахунку не можуть бути задоволенні.

Суд першої інстанції вірно встановив, що наказом №64 від 20 березня 2017 року позивача ОСОБА_2 призначено відповідальною за військовий облік з 20 березня 2017 року.

Щодо виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то він виплачується у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України.

У звязку з тим, що позивач ОСОБА_2 поновлюється на роботі, виплати, передбачені ст.117 КЗпП України, не підлягають стягненню.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 з зазначених вище підстав.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської облради на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1.280 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року в частині відмови ОСОБА_2 до комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 в цій частині задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради №79-к від 18/ липня 2017 року Про винесення догани старшому інспектору з кадрів ОСОБА_2Г.

Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора з кадрів комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради з 21 липня 2017 року.

В решті рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1.280 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2018 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_3