Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/2607/17 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/1835/18 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/4 частину будинку, нажитого за час шлюбу, зустрічний позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/4 частину будинку, нажитого за час шлюбу, посилаючись на те, що він з 19 червня 1982 року по 12 грудня 2000 року перебував у шлюбі з ОСОБА_5 - відповідачем по справі.

Під час шлюбу за спільні кошти подружжя за договором купівлі-продажу від 13.12.1983 року, ними була придбана 1/2 частина будинку № 148 по вулиці Чудовій в місті Запоріжжі. Право власності придбаного майна було зареєстроване за ОСОБА_5

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2004 року йому відмовлено в поділі вищезазначеної частини будинку, як спільного майна подружжя у звязку з тим, що виділити в натурі 1/4 частину житлового будинку не можливо.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2004 року за ним визнано право спільної сумісної власності на вказану частину будинку, усунуто перешкоди в праві власності, зобов'язано ОСОБА_5 видати ОСОБА_3 ключі від вхідної двері спірного будинку.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2012 року ОСОБА_3 знятий з реєстраційного обліку по вулиці Чудовій, 148 в місті Запоріжжі.

Вказує, що про те, що він знятий з реєстрації у вказаному будинку він дізнався у 2017 році.

Ухвалою суду від 31.07.2017 року йому відмолено в перегляді рішення суду від 02.08.2012 року.

Зазначає, що про своє порушене право власності на спірний будинок він дізнався в 2017 році і тому змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Посилаючись на зазначені обставини та вимоги ст.ст. 22,29 КпШС України та ст.ст. 70,71 СК України просив суд розділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 1/2 частину житлового будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі, як нажиту під час шлюбу та визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі.

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому зазначила, що під час перебування у шлюбу з ОСОБА_3 вони 13.12.1983 року придбали у власність 1/2 частину будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі.

Право власності на нерухомість було зареєстровано за нею в ЗМБТІ 20.12.1983 року.

Після розірвання шлюбу, в 2001 році вони звернулися до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя, в тому числі й будинку.

Позовні вимоги були розділені, поділ будинку виділено в окреме провадження.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2004 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 про виділення йому в натурі в частини належної йому та їй, як його колишній дружині, на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частини житлового будинку було відмовлено, у звязку з тим, що згідно з висновком технічної експертизи № 148 від 29.03.2002 року відсутні варіанти поділу вказаного нерухомого майна, тобто відсутня можливість виділення 1/4 частини в даному житлового будинку.

Вказує, що з вересня 2002 року ОСОБА_3 в спірному будинку не проживає, однак рішенням суду від 03.11.2004 року ОСОБА_5 зобов'язано надати ОСОБА_3М ключі від вхідної двері, однак він цим правом не скористувався, не здійснив жодних намірів щодо виконання рішення суду, з позовом до суду про виплату на свою користь з ОСОБА_5 вартості 1/4 частини спірного будинку не звертався.

ОСОБА_3 з 2002 року взагалі не цікавиться будинком, не несе витрат на його утримання. Всі витрати по утриманню будинку несе ОСОБА_5, зробивши у 2011 році за власні кошти значне поліпшення стану будинку.

Рішенням суду від 02.08.2012 року ОСОБА_3 знятий з реєстрації в спірному будинку.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на 1/2 частину будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2017 року об'єднано позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку, нажитого за час шлюбу в одне провадження.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2018 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/4 частину будинку, нажитого за час шлюбу відмовлено.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано застосовано строк позовної давності. Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким його позов задовольнити, а в позові ОСОБА_5 відмовити за відсутністю доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції постановив правильне рішення, про застосування строку позовної давності було посилання у запереченнях поданих на апеляційну скаргу ОСОБА_3 Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що сторони у справі перебували у шлюбі з 19.06.1982 року по 26.05.2001 року.

За час перебування у шлюбі сторонами за договором купівлі-продажу від 13.12.1983 року придбана 1/2 частина будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі, зареєстрована ЗМБТІ 20.12.1983 року за ОСОБА_5 в реєстровій книзі № 100 за № 15130.

За змістом ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Після розірвання шлюбу сторони зверталися до суду з позовами за розглядом яких Заводським районним судом міста Запоріжжя прийняті наступні рішення: 20.01.2004 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна, в задоволенні позовів про поділ в натурі 1/2 частини будинку № 148 по вул. Чудовій в м. Запоріжжі відмовлено. В зазначеному рішенні суду зазначено, що у ході розгляду справи питання про виділення спірного приміщення одній стороні з наступною грошовою компенсацією іншій стороні не ставилося. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.04.2004 року рішення суду від 20.01.2005 року змінено в частині позовних вимог, сама суть рішення залишилася не змінною. У вказаній ухвалі апеляційної інстанії зазначено, що власником спірної частини будинку є ОСОБА_5; 3.11.2004 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в реалізації права власності ОСОБА_5 зобов'язано видати ОСОБА_3 ключі від вхідної двері будинку № 148 по вул. Чудовій в м. Запоріжжі; 03.12.2004 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна, розділене майно, нажите за період шлюбу; 02.08.2012 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в реалізації права власності, ОСОБА_3 знято з реєстраційного обліку по вул. Чудовій, 148 в м. Запоріжжі.

Згідно ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про пропущення свого права власності.

Встановивши, що строк позовної давності для звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом про розподіл спірного будинку необхідно відраховувати з 20.04.2004 року, тобто з дня набуття законної сили рішенням суду про відмову в розподілі спірного будинку в натурі, суд першої інстанції правильно зазначив, що саме цей день вважається як день коли ОСОБА_7 дізнався про порушення свого права власності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 звернувся до суду з пропуском строку, встановленого ч.2 ст.75 СК України та ухвалив правильне рішення про відмову в задоволенні ОСОБА_7 в заявлених позовних вимогах. Доводи апеляційної скарги в цій частині висновки суду не спростовують з підстав наведених вище.

Колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5, оскільки ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.04.2004 року встановлено, що власником 1/2 частини спірного будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі є ОСОБА_5, за якою зареєстроване право власності на 1/2 частини спірного будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі ЗМБТІ 20.12.1983 року в реєстровій книзі № 100 за № 15130. Рішення суду в цій частині ОСОБА_5 не оскаржує.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 23 квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: