Справа № 381/735/18 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2008/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 25.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.

секретар судового засідання: Вергелес О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Звіада на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року у складі судді Ковалевської Л.М. у справі за позовом ОСОБА_2 Звіада до ОСОБА_3 міськрайонного відділу державної виконавчої служби про скасування тимчасового обмеження виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_2 Звіад звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2013 року подання державного виконавця задоволено, тимчасово заборонено виїзд за кордон України громадянина України ОСОБА_2 Звіада до повного виконання зведеного виконавчого провадження. З відповіді ОСОБА_3 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області вбачається, що виконавче провадження завершено на підставі п.7 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», а боржника визнано банкрутом. ОСОБА_2 Звіада повідомлено про те, що виконавчих проваджень, де б він був боржником, на виконанні не перебуває. Тому, просив суд скасувати тимчасове обмеження виїзду за межі України встановлене ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2013 року у справі №6/381/127/13 відносно ОСОБА_2 Звіада, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 Звіада до ОСОБА_3 міськрайонного відділу державної виконавчої служби про скасування тимчасового обмеження виїзду за межі України відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 Звіад просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права. Вважає, що судом не було розяснено до юрисдикції якого суду віднесено розгляд цієї справи. Вказує, що він не є громадянином України, а тому суд невірно послався на ЗУ «Про порядок виїзду з України в вїзд в Україну громадян України». Вважає, що він як керівник ТОВ «СП «Фастівецьке імені Зеленька» (боржник у виконавчому провадженні) ніякого відношення до даного товариства не має, а тому державними виконавцями безпідставно порушуються його права.

Відповідач ОСОБА_3 міськрайонний відділ державної виконавчої служби надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що у відділі ДВС дійсно перебувало зведене виконавче провадження №31890533 про стягнення з ТОВ «СП «Фастівецьке імені Зеленька» на користь юридичних осіб та держави боргу у розмірі 2126022,68 грн.. Згідно витягу ЄДР керівником ТОВ «СП «Фастівецьке імені Зеленька» є ОСОБА_2 Звіад. З метою повного виконання рішення суду увалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2013 року подання державного виконавця задоволено, тимчасово заборонено виїзд за кордон України громадянина України ОСОБА_2 Звіада. Станом на 12 квітня 2018 року виконавчі провадження де боржником є ТОВ «СП «Фастівецьке імені Зеленька» закінчено на підставі п.7 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції закону 1999 року). Скасування обмеження виїзду покладено на державного виконавця.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у звязку з виконанням обовязку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів, не погоджується з доводами суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного ОСОБА_1.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у березні 2018 року позивач ОСОБА_2 Звіад звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2013 року подання державного виконавця задоволено, тимчасово заборонено виїзд за кордон України громадянина України ОСОБА_2 Звіада до повного виконання зведеного виконавчого провадження. З відповіді ОСОБА_3 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області вбачається, що виконавче провадження завершено на підставі п.7 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», а боржника визнано банкрутом. ОСОБА_2 Звіада повідомлено про те, що виконавчих проваджень, де б він був боржником, на виконанні не перебуває. Тому, просив суд скасувати тимчасове обмеження виїзду за межі України встановлене ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2013 року у справі №6/381/127/13 відносно ОСОБА_2 Звіада, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 (а.с.1-2).

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції послався на положення п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції невірно відмовив у відкритті, застосувавши положення ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2 Звіад скористався наданим йому ЦК України правом, і звернувся до суду у обраний ним спосіб. Дана позовна заява підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а доводи суду першої інстанції про те, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у звязку з виконанням обовязку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця, є передчасними.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку застосувавши до правовідносин що виникли положення ст.ст.186, 441 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до ст.379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Звіада задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного ОСОБА_1 протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «25» квітня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_1
СуддіОСОБА_4 ОСОБА_5