10.04.2018 Єдиний унікальний номер 205/453/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/453/2018
Номер провадження: 2/205/1285/2018
10 квітня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку,-
ОСОБА_5 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить домоволодіння № 6 по вул. Ріжкова (колишня адреса вул. Тельмана) мкр. Таромське у м. Дніпрі, на підставі Договору дарування від 23.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 1969. Позивач зазначає, що після придбання у власність домоволодіння він дізнався про зареєстрованих там осіб, які з 2003 року за вищевказаним адресом не проживають. Зокрема, у вищевказаному домоволодінні зареєстровані такі особи як: ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (далі Відповідачі). Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що Відповідачі не проживають у вищевказаному домоволодінні вже більше пятнадцяти років, знятися з реєстраційного обліку добровільно не бажають, позивач був змушений звернутися до суду та просити визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, такими, що втратили право користування домоволодінням № 6 по вул. Ріжкова, мкр. Таромське у м. Дніпрі та усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку вищевказаних осіб.
До початку розгляду справи по суті, позивач уточнив позовні вимоги, а саме: просив суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, такими, що втратили право користування домоволодінням № 6 по вул. Ріжкова мкр. Таромське у м. Дніпрі та усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку вищевказаних осіб.
Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзиви на позовну заяву не подали.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, в якій просять задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.49). Розгляд справи за відсутності учасників справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.
Від відповідачів будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Такі учасники справи у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 25, 42, 46), про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзиви, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що на підставі Договору дарування домоволодіння від 23.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 1969, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 16 травня 2003 року за № 797211, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння № 6 по вул. Тельмана мкр. Таромське у м. Дніпрі (а.с.7-8). На підставі розпорядження в.о. міського голови м. Дніпро № 897-р від 26.11.2015 року вулицю «Тельмана» перейменовано у вулицю «Ріжкова».
Судом також встановлено, що у вищевказаному домоволодінні станом на день звернення позивача до суду зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 9566 від 10.11.2017 року (а.с.21).
Із матеріалів справи також вбачається, що 26.11.2005 року ОСОБА_10 змінила прізвище на «Животову», що підтверджується довідкою Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області (а.с.27).
Судом також встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, у вказаному житловому приміщенні більше пятнадцяти років не проживають, що підтверджується відповідними Актами обстеження домоволодіння від 15.03.2005 року, 05.11.2016 року, 09.11.2017 року, складеними сусідами (а.с.18) та квартальним м/р Таромське Новокодацького району м. Дніпропетровська (а.с.19-20).
Доказів поважних причин відсутності відповідачів протягом вказаного часу у зазначеному домоволодінні суду не представлено. Суд зауважує, що відповідачі не були позбавлені можливості подати докази по справі як особисто, так й через свого представника або за допомогою поштового зв'язку, оскільки вони повідомлялися судом про розгляд цивільної справи у встановленому чинним процесуальним законом порядку.
Однак, до судового засідання відповідачі не з'явилися, належних та допустимих доказів до поважності причин неявки суду не представили, не надали жодного заперечення чи пояснення по суті спору. Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі у судових засіданнях, надало суду право обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну за своїм змістом норму містить також стаття 405 ЦК України.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; а із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.
При цьому суд виходить також із аналогічного правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України, прийнятого за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України у справі № 6-158цс14 від 05 листопада 2014 року.
Аналізуючи зазначені обставини та докази, які надані суду, у їх сукупності, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є такими особами, що втратили право користуватися житловим приміщенням за вказаною адресою. Адже в даному випадку особистий сервітут не може бути встановлений по відношенню до вказаних відповідачів, оскільки такі відповідачі не є членами сімї позивача, у спірному житловому приміщенні фактично не мешкають з 2003 року, спільного господарства з позивачем не ведуть.
Таким чином, вказана вимога позивача про визнання Відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Також суд зазначає, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред'явивши при цьому одночасно одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на жиле приміщення; 2) про позбавлення права користування жилим приміщенням; 3) про визнання фізичної особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Оскільки в даному випадку судом вирішено питання щодо позбавлення Відповідачів права користування жилим приміщенням, то і похідна позовна вимога стосовно зняття вказаних осіб з реєстраційного обліку підлягає задоволенню. Адже факт реєстрації Відповідачів за вказаною адресою з-за відсутності у таких осіб права користуватись таким житлом є обмеженням для Позивача у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., по 234 (двісті тридцять чотири) грн. 93 коп. із кожного Відповідача окремо.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу України, ст. ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку задовольнити
2. Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № 6 по вул. Ріжкова (колишня адреса вул. Тельмана) мкр. Таромське у м. Дніпрі.
3. Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю - домоволодінням № 6 по вул. Ріжкова (колишня адреса вул. Тельмана) мкр. Таромське у м. Дніпрі, шляхом зняття ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
4. Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі - 234 (двісті тридцять чотири) грн. 93 коп.
5. Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі - 234 (двісті тридцять чотири) грн. 93 коп.
6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі - 234 (двісті тридцять чотири) грн. 93 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.