Постанова

Іменем України

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 554/14085/14-ц

провадження № 61-2719 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Стрільчука В. А.,

Суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач)

учасники справи:

боржник - ОСОБА_1

суб'єкт оскарження - державний виконавець Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області Крилевець Н. Ю., Шевченківський (Октябрьський) відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області,

стягувач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Октябрького районного суду м. Полтави від 5 вересня 2017 року у складі судді Гальонкіної Ю. С. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області

від 26 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Мартєва С. Ю., Лобова О. А.,

Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Крилевця Н. Ю.

Скарга мотивована тим, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2015 року з неї на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 132 грн 78 коп., на підставі якого видано виконавчий лист.

11 лютого 2016 року державним виконавцем у порядку примусового виконання рішення суду винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду, однак зазначена постанова не була їй направлена в установленому законом порядку, що позбавило можливості добровільно виконати рішення суду.

У зв'язку з наведеними порушеннями її прав, державний виконавець не мав права виносити постанову про розшук майна боржника, складати акт опису і арешту майна, виносити постанову про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1, уточнивши свої вимоги, просила визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Крилевця Н. Ю. щодо не направлення їй постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 лютого 2016 року; визнати незаконними дії державного виконавця щодо ненадання строку для самостійного виконання рішення та щодо початку примусового виконання рішення; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про розшук майна боржника від 15 березня 2016 року; визнати незаконним та скасувати акт опису й арешту майна від 24 березня 2015 року, а саме - транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску; зобов'язати Шевченківський (Октябрьський) відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області повернути їй зазначений автомобіль; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Крилевця Н. Ю. від 8 квітня 2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Крилевця Н. Ю. від 8 квітня 2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 5 вересня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними дії державного виконавця Октябрського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області щодо не направлення боржнику

ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 лютого 2016 року у визначений законом спосіб та ненадання реального строку для самостійного виконання рішення та щодо початку примусового виконання рішення.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу ОСОБА_1 не направлялася, а тому вона була позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду. Крім того, у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено строк самостійного виконання - до 19 листопада 2015 року, тоді як постанова винесена 11 лютого 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Крилевця Н. Ю. від 15 березня 2016 року про розшук майна боржника; визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Крилевця Н. Ю. від 8 квітня 2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору; визнання незаконним та скасування акта опису й арешту майна транспортного засобу марки Volkswagen Caddy; визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Крилевця Н. Ю. від 8 квітня 2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені постанови вже скасовані самим державним виконавцем на виконання ухвали Октярського районного суду м. Полтави від 29 червня 2016 року про задоволення скарги ОСОБА_1, а отже відсутній предмет оскарження.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги щодо зобов'язання Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області повернути ОСОБА_1 автомобіль марки Volkswagen Caddy, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником вже подавалась аналогічна скарга з цих самих підстав, за наслідками розгляду якої ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2017 року відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 про повернення автомобіля. Можливістю апеляційного оскарження зазначеної ухвали ОСОБА_1 не скористалась.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 26 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 5 вересня 2017 року в частині відмови у задоволенні скарги щодо зобов'язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області повернути ОСОБА_1 автомобіль марки Volkswagen Caddy скасовано.

Зобов'язано державного виконавця Октябрського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області повернути ОСОБА_1 автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

У решті ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 5 вересня 2017 року залишена без змін.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні скарги про зобов'язання Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області повернути ОСОБА_1 автомобіль марки Volkswagen Caddy, та постановляючи в цій частині нову ухвалу про задоволення скарги, апеляційний суд виходив з того, що 10 жовтня 2016 року постановою начальника відділу Шевченківський (Октябрьський) відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області скасовано акт опису й арешту майна - транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, складений державним виконавцем Крилевцем Н. Ю. від 24 березня 2015 року. Проте, після скасування зазначеного документа транспортний засіб ОСОБА_1 не повернуто.

Вважаючи такі дії державної виконавчої служби незаконними, апеляційний суд дійшов висновку, що право заявника підлягає захисту у обраний ним спосіб.

Головуючий у суді апеляційної інстанції Мартєв С. Ю. виклав окрему думку, у якій не погодився з висновком колегії суддів щодо задоволення скарги в частині повернення ОСОБА_1 автомобіля, мотивуючи свою незгоду не урахуванням колегією суддів ухвали Октябрського районного суду від 22 травня 2017 року якою встановлено, що постановою начальника Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області оспорюваний акт опису й арешту скасовано ще 10 жовтня 2016 року. З урахуванням зазначеної ухвали суду першої інстанції вважав, що на час звернення ОСОБА_1 із скаргою у травні 2017 року акт опису й арешту належного їй транспортного засобу не порушував її прав та охоронюваних законом інтересів, а тому предмет судового спору відсутній. За таких обставин вважав, що ухвала місцевого суду про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині відмови у поверненні автомобіля, ґрунтується на законі та відповідає обставинам справи.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року, ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити ухвалу про закриття провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

На обгрунтування доводів касаційної скарги зазначав, що скарга ОСОБА_1 була подана з пропуском строку на оскарження дій державного виконавця, при цьому суд першої інстанції не навів мотивів поважності причин для поновлення цього строку.

Судами встановлено факт не направлення державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 постанови від 11 лютого 2016 року про відкриття виконавчого провадження, що начебто, позбавило боржника права на добровільне виконання рішення суду. Проте суди не звернули увагу на те, що ОСОБА_1 вже втретє оскаржує зазначені дії державного виконавця, що свідчить про відсутність у неї намірів добровільно виконати рішення суду та повернути кредитні кошти. Ураховуючи наведене вважав, що висновки судів попередніх інстанцій про визнання незаконними дії державного виконавця щодо не направлення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 лютого 2016 року у визначений законом спосіб, ненадання реального строку для самостійного виконання рішення, а також щодо початку примусового виконання рішення, є помилковими та не відповідають обставинам справи.

Крім того, вважав помилковим висновок суду апеляційної інстанції про зобов'язання відділу виконавчої служби повернути боржнику вилучений автомобіль, у зв'язку із скасуванням ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 4 травня 2017 року ухвали Октябрьського районного суду м. Полтави від 29 червеня 2016 року, на виконання якої постановою начальника Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області було скасовано акт опису й арешту майна.

Посилаючись на наведене, а також на неодноразове оскарження ОСОБА_1 вищезазначених дій державного виконавця та винесених ним постанов, що свідчить про зловживання боржником своїми процесуальними правами, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило скасувати оскаржувані ухвали та постановити нову ухвалу, якою закрити провадження у справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави

від 24 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 132 грн 78 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн 60 коп. На виконання зазначеного рішення, 14 грудня 2015 року видано виконавчий лист.

На підставі зазначеного виконавчого листа 11 лютого 2016 року державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк до 19 листопада 2015 року для самостійного виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Крилевця Н.Ю. від 15 березня 2016 року оголошено розшук транспортного засобу VOLKSWAGEN CADDY, який належить боржнику.

24 березня 2015 року державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Крилевцем Н. Ю. складено акт опису й арешту майна.

28 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до начальника Октябрського ВДВС у м. Полтава Полтавського МРУЮ, у якій вона просила надати документи виконавчого провадження про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що вона не отримувала від державного виконавця жодного документу.

Постановою державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Крилевця Н.Ю. (ВП № 49784937) від 8 квітня 2016 року стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 2 337 грн 63 коп.

Постановою державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Крилевця Н.Ю. (ВП № 49784937) від 8 квітня 2016 року стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій в сумі 50 грн 15 коп.

11 квітня 2016 року державний виконавець Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ КрилевецьН. Ю. надав представникові ОСОБА_1 виконавчі документи.

Також судами установлено, що постановами державного виконавця

від 10 жовтня 2016 року скасовано постанови про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій, стягнення виконавчого збору та постанову про розшук майна боржника.

На час звернення ОСОБА_1 з вищезазначеною скаргою державним виконавцем були скасовані: постанова про розшук майна боржника

від 15 березня 2016 року; акт опису й арешту майна від 24 березня 2015 року; постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 8 квітня 2016 року; постанова державного виконавця про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 8 квітня 2016 року, а відтак відсутні предмети оскарження в цій частині.

Ураховуючи наведе, висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні скарги в частині скасування вищезазначених постанов та документів є правильними.

Судами попередніх інстанцій установлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу ОСОБА_1 державним виконавцем не направлялася, а тому законним та обгрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, про наявність підстав для визнання незаконними дії державного виконавця Шевченківського (Октябрського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управлення юстиції щодо не направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 лютого 2016 року та визнання незаконними дії державного виконавця щодо не надання реального строку для самостійного виконання рішення та початку примусового виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про поновлення ОСОБА_1 строку для подання скарги на дії державного виконавця Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Крилевця Н. Ю., суд першої інстанції урахував наведені заявником причини пропуску строку для подання скарги на дії державного виконавця, зокрема не отримання нею копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження лише 11 квітня 2016 року, а тому обгрунтовано визнав їх поважними про що постановив ухвалу від 21 липня 2017 року.

Зазначене спростовує доводи касаційної скарги про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку, установленого частиною першою статті 385 ЦПК України 2004 року

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині зобов'язання відділу виконавчої служби повернути вилучений автомобіль, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2017 року відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 про повернення автомобіля, при цьому можливістю апеляційного оскарження зазначеної ухвали ОСОБА_1 не скористалась.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, та скасовуючи її в частині відмови у задоволенні скарги про повернення вилученого автомобіля, апеляційний суд виходив з того, що після скасування акта опису й арешту автомобіля марки VolkswagenCaddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, зазначений автомобіль ОСОБА_1 повернуто не було. Такі дії державної виконавчої служби є незаконними, а тому порушене право заявника підлягає захисту у обраний ним спосіб.

Разом з тим, ані суд першої інстанції, ані апеляційний суд не звернули уваги на наступне.

За змістом статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису.

Відповідно до акта опису й арешту майна від 24 березня 2015 року описане майно прийняв на зберігання представник ПАТ БК «ПриватБанк» - Галушко А. О., після чого зазначений транспортний засіб евакуйовано на спеціальний майданчик.

ОСОБА_1 зверталась із скаргою на бездіяльність начальника Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області щодо неповернення їй спірного автомобіля. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області відхилено апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7, а ухвалу Октябрьського районного суду м. Полтави від 22 травня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що суд позбавлений можливості зобов'язати начальника відділу вчиняти дії, на які він не уповноважений законом.

Обравши інший спосіб захисту, ОСОБА_1 у зазначеній скарзі, просила зобов'язати Шевченківський (Октябрьський) відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області повернути їй вилучений автомобіль.

Вирішуючи у цій частині скаргу ОСОБА_1 по суті, суди першої та апеляційної інстанції не урахували, що автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску на підставі акта опису й арешту майна знаходиться на зберіганні у представника стягувача, а тому відсутні підстави для зобов'язання відділу державної виконавчої служби повернути зазначений автомобіль заявнику.

Така вимога має розглядатись в порядку позовного провадження шляхом пред'явлення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, у разі відсутності правових підстав для його зберігання.

За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміна рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Ураховуючи те, що судами неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, оскаржувані судові рішення в частині вимог скарги

ОСОБА_1 про зобов'язання Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області повернути вилучений автомобіль, не можуть вважатися законними та обґрунтованими, а тому в силу статті 412 ЦПК України, підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні її скарги в цій частині.

Касаційна скарга не містить достатньо обгрунтованих доводів неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваних ухвал в частині визнання незаконними дій державного виконавця Октябрського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області щодо не направлення боржнику

ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 лютого 2016 року у визначений законом спосіб, ненадання строку для самостійного виконання рішення та щодо початку примусового виконання рішення суду, а тому відповідно до положень статті 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного не вбачає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень в цій частині.

Керуючись статтями 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Октябрького районного суду м. Полтави від 5 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 жовтня 2017 року скасувати в частині вирішення питання про зобов'язання Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області повернути ОСОБА_1 автомобіль марки Volkswagen Caddy скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Шевченківського (Октябрьського) відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області повернути їй автомобіль Volkswagen Caddy, відмовити.

В решті ухвалу Октябрького районного суду м. Полтави від 5 вересня 2017 року, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик