Ухвала

05 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 754/1505/16-ц

провадження № 61-3686св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

позивачі за зустрічним позовом: ОСОБА_4, ОСОБА_6,

відповідач за зустрічним позовом - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження питання про зупинення касаційного провадження у справі № 754/1505/16-ц за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договорів поруки припиненими, за касаційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Борисової О. В., від 05 жовтня 2017 року, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» - Стрюкова І. О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості у розмірі 77 021 грн 66 коп. за кредитним договором «Автопакет» № 376/РП/39/2008-980.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання припиненим договір поруки № 376/РП/2008-980, а також договір «Автопакет» № 376/РП/39/2008-980 в частині пункту 3.3 що стосується поручителя.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 376/РП/39/2008-980 від 30 вересня 2008 року у розмірі 77 021 грн 66 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано припиненими договір поруки № 376/РП/2008-980 від 30 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра». Визнано припиненим договір «Автопакет» № 376/РП/39/2008-980 ID 907712, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» в частині пункту 3.3, який передбачає поруку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення в частині вимог за первісним позовом, суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання позичальником умов кредитного договору, а тому дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь банку суми заборгованості. При цьому суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині вимог до поручителів, посилаючись на пропуск позивачем строку на пред'явлення вимоги через недотримання процедури, передбаченої частиною 4 статті 559 ЦК України. З наведених підстав дійшов висновку про задоволення зустрічного позову про припинення договорів поруки.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення первісного позову. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно заборгованість за договором «Автопакет» № 376/РП/39/2008-980 ID907712 від 30 вересня 2008 року у розмірі 66 917 грн 36 коп., з яких: 35 449 грн 24 коп. - заборгованість за кредитом, 13 963 грн 54 коп. - заборгованість за процентами та 17 504 грн 58 коп. пені. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_4 солідарно заборгованість за договором «Автопакет» № 376/РП/39/2008-980 ID907712 від 30 вересня 2008 року в сумі - 5 127 грн 62 коп., з яких: 4 497 грн 46 коп. - заборгованість за кредитом, 248 грн 91 коп. - заборгованість за процентами та 381 грн 71 коп. пені. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра» - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що місцевий суд дійшовши висновку про припинення договору поруки не врахував того, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів у фіксованій сумі, яка передбачена кредитним договором. Банк пред'явив вимогу до поручителя у січні 2016 року, тобто в межах 6 місяців за щомісячними платежами, строк виконання яких настав з серпня 2015 року. За укладеним між банком, боржником ОСОБА_5 та поручителем ОСОБА_6 договору від 30 вересня 2008 року, сторони визначили і поручитель ОСОБА_6, підписавши цей договір, погодилась на збільшення строку позовної давності до 10 років. При цьому, укладений між банком та ОСОБА_4 договір поруки не містить такої умови договору про збільшення строку позовної давності. Тому, з огляду на положення частини четвертої статті 559 ЦК України, порука ОСОБА_6 не є припиненою, а порука ОСОБА_4 припинилася лише по зобов'язаннях повернення щомісячних платежів кредитних грошей нарахованих банком до липня 2015 року.

У січні 2018 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду в частині солідарного стягнення з них заборгованості за кредитним договором та відмови у задоволенні зустрічного позову.

У березні 2018 року від ПАТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на вищевказану касаційну скаргу , у якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін. Заявник указує на те, що під час укладення договору ОСОБА_5, а відтак і поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 узяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 20 вересня 2015 року. Вважає, що саме 20 вересня 2015 року слід вважати строком виконання основного зобов'язання. ПАТ КБ «Надра» пред'явивши позов до боржників у січні 2016 року зробив це відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором, тобто, у межах дії договору поруки.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_12 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 408/8040/12 свідчить, що колегія суддів вирішила направити справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, відступивши від правових позицій, висловлених Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 та в інших.

Вказане судове рішення Верховного Суду мотивовано тим, що правова позиція щодо припинення поруки після спливу шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням суперечить положенням законодавства про однаковий обсяг відповідальності боржника і поручителя, посилаючись на те, що у даному випадку порушуються загальні засади цивільного законодавства - справедливість, розумність і добросовісність. При такому тлумаченні частини четвертої статті 559 ЦК України кредитор для захисту свого порушеного права повинен пред'являти позов до поручителя щоразу не пізніше шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кожним з періодичних платежів, тоді як право вимоги до основного божника, який відповідає перед кредитором солідарно з поручителем, зберігається у кредитора протягом загальної позовної давності. Отже, втрачається сама сутність солідарної відповідальності боржника і поручителя.

Виходячи з наведеного, в ухвалі Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 408/8040/12 колегія суддів дійшла висновку, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, а не з моменту настання строку виконання зобов'язання за кожним з періодичних платежів.

Убачається, що оскаржувані судові рішення у даній справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Оскільки справа № 408/8040/12передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 754/1505/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 754/1505/16-ц за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договорів поруки припиненими, за касаційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Борисової О. В., від 05 жовтня 2017 року, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є Червинська
В. М. Коротун
В. П. Курило