Справа №486/1197/17 24.04.2018
Провадження №22-ц/784/481/18
Єдиний унікальний номер судової справа 486/1197/17
Провадження № 22-ц/784/481/18
Суддя по першій інстанції ОСОБА_1
Головуючий суддя апеляційного суду Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Прокопчук Л.М.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 січня 2018 року, постановлену головуючим суддею Волковою О.І. у приміщені цього ж суду за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а :

13 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначав, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до нього про розірвання шлюбу, укладеного між ними 21 грудня 2012 року. Рішення набрало чинності.

Однак, 14 вересня 2017 року він випадково дізнався, що у позивача ОСОБА_3 не було наміру створювати з ним сімю, що вказує на фіктивність їхнього шлюбу. Вказані обставини не були відомі йому під час ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу, а тому він вважає їх нововиявленими, у звязку з чим, просить скасувати рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та відмовити в його задоволенні.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року дану заяву залишено без руху.

Наступною ухвалою цього ж суду від 03 січня 2018 року заява повернута ОСОБА_2 як неподана.

Не погоджуючись з ухвалу суду від 03 січня 2018 року, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку та просив скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без руху та повертаючи її заявникові на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя виходив з того, що ОСОБА_2 не були усунуті недоліки, в установлений судом строк.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦПК України ( в редакції чинній на час звернення до суду), ч.1 ст. 426 ЦПК України ( в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції. До заяви додається документ про сплату судового збору ( ч.3 ст.364 ЦПК України, ч.3 ст.426 ЦПК України.)

Вимоги щодо оформлення заяв ( позовних заяв) визначено у ст.119 ЦПК України ( в редакції на час звернення до суду), ст. ст. 175,177 ЦПК України ( в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали), де зокрема зазначається про долучення до матеріалів документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 ст.185 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звертаючись до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка оформлена з дотриманням вимог цивільного процесуального кодексу, сплатив судовий збір за її подачу, однак долучив лише копію такої квитанції.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року вказану заяву залишено без руху, оскільки заявником не подано оригінал квитанції про сплату судового збору.

01 грудня 2017 року копію вищевказаної ухвали було надіслано ОСОБА_2 за вказаною у заяві адресою у м. Южноукраїнськ Миколаївської області.

У матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_2 від 06 та 29 грудня 2017 року, відповідно до яких останній просить суд повідомлення про дату розгляду справи направляти як на його мобільний номер телефону, так і на мобільний номер, електронну адресу та місце проживання його представника ( а.с.84,85).

Однак вказані заяви залишено без уваги судом. Жодного повідомлення як на електронну адресу ОСОБА_2, так на його телефон судом направлено не було.

Враховуючи положення ч. 1, 2 ст. 121 (в редакції 2004 року) та ч. 1-3 ст.185 ЦПК України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) повернення заяви з тих підстав, що заявник не виконав вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Однак, суд першої інстанції не дочекавшись відомостей про отримання ОСОБА_2 ухвали суду від 30 листопада 2017 року, наступною ухвалою від 03 січня 2018 року, з посиланням на не усунення ним у встановлений законом строк недоліків, про які зазначено у попередній ухвалі суду, визнав заяву неподаною та повернув її останньому ( а.с.86). Рекомендоване повідомлення, яке направлялося за місцем реєстрації заявника повернулося до суду першої інстанції лише 05 січня 2018 року за закінченням терміну зберігання, тобто після постановлення оскаржуваної ухвали ( а.с.83,90)

За таких обставин суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів також вважає необґрунтованим висновок суду, що заява не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України (в редакції на час подання заяви), оскільки як вбачається з матеріалів справи на дату постановлення ухвали від 30 листопада 2017 року заявником надано до суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який знаходиться в матеріалах справи на а.с.53, а суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув.

Оскільки, заява ОСОБА_2 відповідає вимогам щодо форми та змісту, визначених ч. 2 ст. 119 ЦПК України (в редакції на час подання заяви), на час постановлення ухвали від 30 листопада 2017 року надано оригінал квитанції про сплату судового збору, висновок суду про залишення її без руху з цих підстав є необґрунтованим.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення заяви є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Приймаючи до уваги, що ухвала суду першої інстанції від 03 січня 2018 року про повернення даної заяви в зв'язку з невиконанням недоліків у встановлений законом строк, постановлена з порушенням вимог процесуального закону, то в силу п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а матеріали справи - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом апеляційних скарг на ухвали суду від 17 жовтня 2017 року та 03 січня 2018 року повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно з загальними правилами передбаченими главою 8 ЦПК України. А тому відсутні підстави для розгляду вимог ОСОБА_2 про повернення сплачених ним сум.

Керуючись статтями 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 січня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.Б. Кушнірова

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2018 року.