Дата документу 26.04.2018
ЄУ № 420/550/18
Провадження №2-о/420/117/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.

за участю секретаря Колесник Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новопсков в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

До Новопсковського районного суду Луганської області надійшла заява ОСОБА_1, в якій заявник просить встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області, яка була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 18 січня 2018 року в м. Зимогіря Словяносербського району Луганської області, Україна. Причина смерті - хронічний гепатит.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що 18.01.2018 м. Зимогіря Луганської області померла її донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок хронічного гепатиту. Звернувшись до Новопсковського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_1 отримала відмову у реєстрації смерті своєї доньки, так як вона померла на території, яка в даний час непідконтрольна Україні, та вона позбавлений можливості надати документи, встановленої законом форми, необхідні для реєстрації смерті громадянина в органі ДРАЦСу. В звязку з вищевикладеним заявнику необхідно встановити факт смерті доньки, тому вона звертається до суду з даною заявою. Встановлення даного факту має для неї юридичне значення, так як вона зможе провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 відповідно до закону.

Заявник в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень не має, рішення просить ухвалити на розсуд суду.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до листа Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 24.04.2018 за вих.№898/17.22-66 ОСОБА_1 відмовлено в реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла 18.01.2018, у звязку з тим, що заявником не було надано документу встановленої форми, визначеної наказом Міністерством охорони здоровя України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була донькою заявника, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії ІІ-ЕД №313654, виданим 22.08.1977 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Ворошиловградської області, актовий запис №25 (а.с.6); свідоцтвом про одруження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії 1-АП №166780, виданим 19.12.2004 Миколаївською сільською радою Станично Луганського району Луганської області, актовий запис №14 (а.с.10).

Відповідно до паспорту громадянина України серії ЕН №404632, виданого 16.03.2005 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.8-9).

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявник надала до суду лікарське свідоцтво про смерть №13, видане 19.01.2018 «Славяносербским отделением государственного учреждения «Луганское республиканское бюро судебно медицинской єкспертизы» (російською мовою), згідно якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 18 січня 2018 року в м. Зимогіря Словяносербського району Луганської області. Причина смерті згідно довідки про причину смерті №13 від 20.01.2018 хронічний гапатит (а.с.14).

Також ОСОБА_1 на підтвердження факту смерті доньки надала до суду фотокопії місця поховання (а.с.15-16) та свідоцтво про смерть серії І-ВВ №050502, видане 23.01.2018 Відділом запису актів громадянського стану Словяносербського районного управління юстиції (а.с.13).

Оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Отже, суд дійшов до висновку, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, яка померла 18.01.2018 у м. Зимогіря Луганської області підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» заявник звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із даною заявою.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 258, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Танюшівка Новопсковського району Луганської області, яка була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 18 січня 2018 року в м. Зимогіря Словяносербського району Луганської області, Україна. Причина смерті - хронічний гепатит.

Заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії ЕК №832770, виданий 02.06.1998 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Заінтересована особа Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, який розташований за адресою: вул. Українська, 51, смт. Новопсков, Луганська область, код ЄДРПОУ - 21758103.

Допустити рішення до негайного виконання.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: В.В. Пронька