Провадження № 2/643/363/18
16.04.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого Скотаря А.Ю.,
за участю секретаря Ширіної Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Московський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що в листопаді 2003 року його дружина ОСОБА_4, донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 в наслідок приватизації отримали у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1.
Після смерті сина, яка сталась 01.12.2006, дружина позивача отримала у спадщину 1/3 частину спірної квартири, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом.
13.12.2009 дружина позивача ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини зазначеної квартири, одним з спадкоємцем яких є позивач. Звернувшись до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину йому було відмовлено через наявність заборони відчуження 2/3 частини спірної квартири, застосованої під час розгляду цивільної справи, в якій його донька ОСОБА_2 була відповідачем та в наступному під час виконавчого провадження, в якому остання є боржником.
Враховуючи, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло є власником 1/3 частини спірної квартири, а арешт накладений на 2/3 її частки, що унеможливлює оформлення спадкових прав позивачем, останній просить звільнити з-під арешту майно, зареєстроване за спадкодавцем, а саме 2/3 частини квартиру АДРЕСА_1, належні померлій ОСОБА_4
До суду представник позивача подав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі та третя особа про дату та час слухання справи сповіщались належним чином, проте до суду не зявились, причини неявки не повідомили, що, враховуючи заяву представника позивача дає підстави розглянути справу у їх відсутність та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши надані докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 10.08.1980 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладений шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. В шлюбі у подружжя народжилось двоє дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а.с. 24).
28.11.2003 за № 5А-03-243568 на імя ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради видано свідоцтво про належність останнім на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 12).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Оскільки частки у праві спільної сумісної власності між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визначено не було, можна дійти висновку, що кожному з них належало по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, саме тому після ОСОБА_5, померлого 01.12.2006, на імя ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/3 частину спірної квартири, належної спадкодавцю (т. 1 а.с. 13).
Таким чином, ОСОБА_4 на момент її смерті, яка сталась 13.12.2009, належало 2/3 частини спірної квартири: 1/3 частини на підставі свідоцтва про право власності житло та 1/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, що, крім іншого, знайшло своє відображення в довідці КП «Харківське мсіськБТІ» (т. 1, а.с. 8-13, 15, 16).
У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.
Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У відповідності до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Одним із спадкоємців ОСОБА_4 є чоловік останньої ОСОБА_1, який, звернувшись до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 13.12.2009 дружини через виявлення обтяження шляхом арешту 2/3 частини спірної квартири, підставами якого є ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2009 у справі № 2-1517/09, постанова ДВС Московського району м. Харкова від 07.06.2010 № 19622121, постанова ДВС Московського району м. Харкова від 07.06.2010 № 501788, постанова ДВС Московського району м. Харкова від 07.06.2010 № 30174795 (т. 1, а.с. 9; т. 2, а.с. 12, 13, 20).
Таким чином, арешт 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 не дозволяє видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно позивачеві.
Згідно ст. 182 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.
З аналізу довідки КП «Харківське міськБТІ» від 06.04.2016, відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та рішення апеляційного суду Харківської області від 24.10.2010 вбачається, що обтяження на спірний обєкт нерухомості у вигляді арешту накладено на майно боржника ОСОБА_2, проте останній належить лише 1/3 частка спірного майна. Арешт накладений під час розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова цивільної справи № 2-1517/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору позики розірваним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики, а згодом і Відділом державної виконавчої служби Московського району м. Харкова під час виконання виконавчих листів виданих Дзержинським районним судом м. Харкова у даній справі (т. 1, а.с. 20-23; т. 2, а.с. 12, 13).
Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справах є боржник, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач звернувся до суду з позовом з метою подальшої реалізації свого права на спадщину, що, враховуючи наявність арешту, на теперішній час неможливо та довів, на думку суду, обставини, зазначені як підстава позовних вимог, отже позов має бути задоволений в повному обсязі. При цьому суд враховує, що єдиним способом захисту прав позивача є саме зняття арешту з спірного майна, що ніяким чином не порушить прав відповідачів та інших осіб.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 182, 317, 319, 372, 391, 1217, 1218, 1223, 1261, 1297 ЦК України, -
Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з 2/3 частин квартири АДРЕСА_2, з яких 1/3 частина вказаної квартири зареєстрована за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 5-А-03-243568 від 28.11.2003, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради та 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Одинадцятою Харківською державною нотаріальної конторо 09.09.2008 за реєстровим № 1-1243, накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2009 у цивільній справі № 2-1517/09; постановами відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 07.06.2010 на підставі яких в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна містяться обтяження під реєстровими №№ 8651414, 9906596, 9906617, виключивши дані про арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та інших державних реєстрів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне рішення складено 24.04.2018.

Суддя А.Ю. Скотар