ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3342/16-ц
Провадження № 4-с/210/10/18
У Х В А Л А

іменем України

"17" квітня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Реви К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, без участі сторін, та без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, - ОСОБА_3, виконуючого обовязки начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, - ОСОБА_4, начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, - ОСОБА_5, начальника Головного територіального управління юстиції у місті Києві, - ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2018 року представник скаржника ОСОБА_2, - ОСОБА_7 (довіреність від 24 червня 2016 року, термін дії, до 24 червня 2021 року (а.с.56), звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаною скаргою на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, - ОСОБА_3, виконуючого обовязки начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, - ОСОБА_4, начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, - ОСОБА_5, начальника Головного територіального управління юстиції у місті Києві, - ОСОБА_6

В обґрунтування скарги вказувала на те, що 15 серпня 2016 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено рішення по справі №210/3342/16-ц, за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_8 про захист прав споживачів, яким вирішено позов задовольнити частково та видано виконавчий лист Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року по справі, згідно якого вказано: стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 608641,47 гривня; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 38683,98 гривні та пеню у розмірі 17073,78 гривні; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень.

Вказує на те, що з метою примусового виконання рішення суду ОСОБА_2, на підставі виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року по справі №210/3342/16-ц, звернулась до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, в звязку з чим було відкрито виконавче провадження ВП №52679314, державний виконавець Макаренко Сергій Володимирович. На сьогоднішній день виконавчий лист не виконаний. Належним чином не було виконано заходи примусового виконання рішення, а також, державний виконавець не скористався своїми повноваженнями з метою здійснення всіх необхідних виконавчих дій. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач просив у разі добровільного невиконання боржником у встановлений законодавством строк виконавчого документу, - подати до суду подання про заборону виїзду боржника за межі України. На даний момент державний виконавець так і не звернувся до суду для встановлення такого обмеження. Боржник, як відомо стягувачу, зареєстрований і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний момент державний виконавець, також, не перевірив майновий стан боржника за місцем проживання (перебування) (згідно заяви стягувача від 05 липня 2017 року, отриманої виконавчою службою 22 липня 2017 року), а у разі його не допуску, - не звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника з метою встановлення у нього майна та наявності коштів. Також, стягувач, своєю заявою, відправленою 05 липня 2017 року, просив звернутись до Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві із заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8, передбачене ч.1 ст.382 КК України (умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили), але державний виконавець не вчинив і цих дій.

Зазначає, що боржник ОСОБА_8 є фізичною особою-підприємцем та займається підприємницькою діяльністю, є керівником ТОВ «ПАРТНЕР ТРЕВЕЛ» (, адреса 02660, м. Київ, вул. Попудренко, будинок №52, офіс №413) та ТОВ «ТУРОПЕРАТОР «ВОДОЛІЙ 2000» (, адреса 02068, вул. Срібнокільська, буд.№14-А, кв.№149, м. Київ, Україна), а також, є і засновником (учасником) останнього з часткою 12090,00 гривень. Таким чином, як керівник він отримує заробітну плату, як фізична особа-підприємець, дохід, як учасник, дивіденди. Вважає, що на підставі норм чинного законодавства державний виконавець повинен був накласти арешт на рахунки фізичної особи-підприємця; звернути стягнення на заробітну плату боржника; звернути стягнення на частину майна ТОВ «ТУРОПЕРАТОР «ВОДОЛІЙ 2000», пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі (звернути стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі). Так як, державний виконавець не здійснює будь-яких дій на розшук майна та коштів боржника, стягувач заявою від 23 листопада 2017 року повідомив про вищевказані факти та лише 14 грудня 2017 року державний виконавець своєю постановою наклав арешт на кошти боржника. Стягувач неодноразово звертався до державного виконавця з вимогами вчинення виконавчих дій, але взагалі відповідей не надходило, тому стягувач направив поштою 12 травня 2017 року скаргу на імя в.о. начальника, ОСОБА_4, але відповіді не надано. Скаргу отримано згідно публічних даних сайту Укрпошта 16 травня 2017 року. На даний момент, начальником є ОСОБА_5, який не здійснює контролю за державним виконавцем. Та, взагалі, всі листи, які надходять до виконавчої служби, залишаються без відповідей. Стягувач звернувся до Начальника Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_6 зі скаргою, яка була відправлена 01 грудня 2017 року та отримана 08 грудня 2017 року, але відповіді, також, не надано. Таким чином, на сьогоднішній день згідно інформації про виконавче провадження серед вчинених дій міститься інформація про відкриття виконавчого провадження, та постанова від 14 грудня 2017 року.

Посилається на ті обставини, що вказана бездіяльність призводить до завдання шкоди законним правам та інтересам стягувача. Стягувач кожен день несе збитки щодо знецінення коштів, які винен йому боржник, а також, кожен день зменшується імовірність взагалі стягнення з боржника боргу, так як за весь час бездіяльності державного виконавця боржник міг продати майно, або ховати майно та кошти у квартирі, де проживає, або взагалі виїхати за межі України з коштами. У звязку з вищевикладеним, стягувач вимушений звернутись зі скаргою для захисту своїх законних прав та інтересів.

На підставі викладеного представник скаржника просить суд задовольнити скаргу.

Представник ОСОБА_2, - ОСОБА_7, до зали суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, скаргу підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ній, просила суд її задовольнити.

Представники Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва та Головного територіального управління юстиції у місті Києві, до зали суду також не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами нового ЦПК України.

Положеннями ст.55 Конституції України передбачено, що кожен має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

З письмових матеріалів справи судом встановлено, що 15 серпня 2016 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено рішення по справі №210/3342/16-ц, за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_8 про захист прав споживачів, яким вирішено позов задовольнити частково, та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 608641,47 гривня; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 38683,98 гривні та пеню у розмірі 17073,78 гривні; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень (а.с.32-34).

Рішення набрало законної сили 26 серпня 2016 року.

На виконання вказаного рішення 31 серпня 2016 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист (а.с.45).

З метою примусового виконання рішення суду ОСОБА_2, на підставі виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року по справі №210/3342/16-ц, звернулась до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, в звязку з чим було відкрито виконавче провадження ВП №52679314, державний виконавець Макаренко Сергій Володимирович (а.с.46).

Доказів виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2016 року, та здійснення будь-яких дій щодо його виконання, на час розгляду скарги до суду виконавчим органом не надано, в тому числі зазначених стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження.

Так як, державний виконавець не здійснює будь-яких дій на розшук майна та коштів боржника, стягувач заявою від 23 листопада 2017 року (а.с.53) повідомив про вищевказані факти та лише 14 грудня 2017 року державний виконавець своєю постановою наклав арешт на кошти боржника (а.с.47).

Стягувач неодноразово звертався до державного виконавця з вимогами вчинення виконавчих дій, але відповідей не надходило, тому стягувач направив поштою 12 травня 2017 року скаргу на імя в.о. начальника, ОСОБА_4 (а.с.49, 50), відповіді на котру отримано не було.

Стягувач звернувся до Начальника Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_6 зі скаргою, яка була відправлена 01 грудня 2017 року та отримана 08 грудня 2017 року (а.с.54-55), але відповіді, також, не надано.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нездійснення державним виконавцем виконавчих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» призводить до порушення законних прав та інтересів стягувача.

Зі змісту скарги вбачається, що державний виконавець не вчиняє належних виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа.

Доказів протилежного аніж вказано у скарзі державним виконавцем до суду надано не було.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 18 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах судам розяснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37-38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню у відповідності до положень ч.2 ст.451 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, ст.ст.18, 36, 37, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, - ОСОБА_3, виконуючого обовязки начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, - ОСОБА_4, начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, - ОСОБА_5, начальника Головного територіального управління юстиції у місті Києві, - ОСОБА_6, - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, ОСОБА_3, яка полягає у не вжитті заходів примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2016 року, по справі №210/3342/16-ц, виконавчого листа від 31 серпня 2016 року, зокрема:

- у не зверненні до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням;

- у не проведенні перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування);

- у не зверненні до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, - фізичної особи, ОСОБА_8;

- у зволіканні накладення арешту на кошти боржника;

- у не зверненні стягнення на заробітну плату боржника;

- у не зверненні стягнення на частину майна ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «"ТУРОПЕРАТОР «ВОДОЛІЙ 2000», пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі (не зверненні стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі), в тому числі у не накладенні арешту на частку учасника в статутному капіталі.

Визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_4, який на момент подання первинної скарги займав посаду в.о. начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, що полягає у не розгляді скарги стягувача.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ м. Києва, ОСОБА_5, що полягає у не здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця, ОСОБА_3, під час виконання рішення та не зобовязання державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Визнати неправомірною бездіяльність Начальника Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_6, що полягає у не розгляді скарги стягувача.

Зобовязати державного виконавця, ОСОБА_3, провести виконавчі дії в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження»:

- звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника, - фізичної особи, ОСОБА_8, за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду по справі №210/3342/16-ц;

- провести перевірку майнового стану боржника за місцем проживання (перебування);

- звернутись до суду з поданням про примусове проникнення до житла за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, чи іншого володіння боржника, - фізичної особи, ОСОБА_8;

- звернути стягнення на заробітну плату боржника, як керівника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПАРТНЕР ТРЕВЕЛ» (, адреса 02660, м. Київ, вул. Попудренко, будинок №52, офіс №413) та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТУРОПЕРАТОР «ВОДОЛІЙ 2000» (, адреса 02068, вул. Срібнокільська, буд.№14-А, кв.№149, м. Київ, Україна);

- звернути стягнення на частину майна ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТУРОПЕРАТОР «ВОДОЛІЙ 2000», пропорційну частці учасника товариства, ОСОБА_8, у статутному капіталі (звернути стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі), в тому числі, накласти арешт на частку учасника в статутному капіталі.

На ухвалу протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Н. Ю. Вікторович