АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 643/15251/15-ц

провадження № 22ц/790/55/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкокої О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року в складі судді Марченко О.М.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власницею житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 листопада 1994 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Бакумовою А.В. за реєстровим № 1-2784.

ОСОБА_2 є власницею 64/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 03 лютого 1997 року Районним житлово-експлуатаційним об'єднанням Московського району Виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів.

Посилаючись на те, що відповідачем порушено межові знаки між земельними ділянками та захоплено 60 кв. м., ОСОБА_1, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення її прав.

18 листопада 2015 року ОСОБА_2 подала заперечення на позов. Заперечення мотивовані тим, що в 1997 році Виконкомом Московської районної ради м. Харкова була розглянута її заява та надано земельну ділянку за рахунок земель міської ради з боку існуючої автостоянки. При цьому викопіювання схематичного плану кварталу потребувало уточнення по межах та належності ділянки площею 60 кв. м. між домоволодіннями НОМЕР_1 за вказаною адресою, а також необхідно було вирішити питання уступу частини території (біля господарської будівлі). На момент оформлення права власності на будинки та на даний час між домоволодіннями паркан існує. В заяві просила застосувати строк позовної давності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надала достатніх доказів, які б свідчили про зайняття відповідачем належної їй земельної ділянки та зведення по її периметру паркану.

21 червня 2016 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що захоплення земельної ділянки площею 60 кв. м. з боку відповідача підтверджується викопіюванням з плану будівельного кварталу АДРЕСА_1

18 листопада 2015 року ОСОБА_2 подала заперечення на апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що права позивача не порушено, відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 листопада 1994 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Бакумовою А.В. за реєстровим № 1-2784.

ОСОБА_2 є власницею 64/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 03 лютого 1997 року Районним житлово-експлуатаційним об'єднанням Московського району Виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів.

Посилаючись на те, що відповідачем порушено межові знаки між земельними ділянками та захоплено 60 кв. м., ОСОБА_1 звернулася у суд із відповідним позовом.

З метою з'ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалами Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року, від 15 березня 2017 року, від 04 липня 2017 року по справі призначалася судова будівельно-технічна експертиза.

Згідно з Висновком судової земельно-технічної експертизи № 12984, складеним 16 лютого 2018 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Залс. проф. М.С.Бокаріуса, встановити, чи є факт порушення межових знаків належної ОСОБА_1 земельної ділянки з боку ОСОБА_2, не уявляється можливим.

Площа земельної ділянки АДРЕСА_1 фактично знаходиться в користуванні ОСОБА_1 та складає 1 119 кв. м. Встановити, яка площа фактично знаходиться в користуванні ОСОБА_2, не уявляється можливим.

Фактичне користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 не відповідає правовстановлюючим документам. Встановити, чи відповідає фактичне користування земельною ділянкою АДРЕСА_1, не уявляється можливим.

Оскільки встановити факт порушення межових знаків не уявляється можливим, варіанти відновлення прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо користування належними їм земельними ділянками не надавались.

Враховуючи викладене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги на висновки суду першої інстанції не впливають та зводяться до незгоди з судовим рішенням та з оцінкою доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова