Провадження № 2/161/650/18
У Х В А Л А

23 квітня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Загоровській І.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Городище" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди та визнання попереднього договору оренди поновленим,-

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Городище" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди та визнання попереднього договору оренди поновленим. Під час розгляду справи представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову. Свою заяву мотивує тим, що в процесі судового розгляду, на виконання ухвали суду, було витребувано у державного реєстратора належним чином завірену копію оспорюваного договору оренди, укладеного між відповідачами, з усіма додатками до нього. Із витребуваних документів та інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач зрозумів, що вже після укладення договору, 17.10.2017 року та 17.11.2017 року між відповідачами були укладені ще дві додаткові угоди, якими вносилися до основного договору зміни.

Без вжиття заходів забезпечення позову, відповідачі не позбавлені можливості вносити зміни до оспорюваного договору і надалі, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі та завдасть істотної шкоди інтересам позивача. Незабезпечення позову у даній справі спричинить для позивача вкрай негативні юридичні наслідки та завдасть йому матеріальної шкоди, оскільки призведе до застосування нових юридичних механізмів для захисту прав товариства та оскарження нових додаткових угод та інших потенційних правочинів. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4, ОСОБА_2, державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії спрямовані на внесення змін до оспорюваного договору оренди, укладений 07.07.2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та щодо зміни правового статусу земельної ділянки, розташованої на території Чаруківської сільської ради Луцького району Волинської області, площею 2, 71 га. кадастровий номер :03:000:2230. Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечили. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Тобто, однією із причин, в звязку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1. п. 2, 4 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладенням заборони вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

Як розяснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Крім цього, згідно п. 5 вказаної постанови, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про заборону вчинення певних дій до задоволення не підлягає, оскільки суду не представлено будь-яких доказів стосовно наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в тому числі й в частині поновлення порушених прав. А тому, з врахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для забезпечення позову, у звязку з чим приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Городище" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди та визнання попереднього договору оренди поновленим відмовити. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23.04.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5