АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1512/18 Справа № 201/528/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона дізналась про наявність виконавчого напису нотаріуса після того, коли на її адресу надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №5194266 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса №3052 від 15.04.2016 року. Позивач не отримувала від банку жодних письмових вимог про усунення порушень за договором, в яких зазначався б розмір нарахованої заборгованості. ОСОБА_2 також не погоджується із розміром заборгованості, який стягнуто з неї зазначеним виконавчим написом нотаріуса та зазначає про те, що нотаріусом порушено порядок видачі виконавчого напису в частині визнання ним безспірності щодо нарахованої банком заборгованості. Нотаріус не мав достатніх підстав на вчинення виконавчого напису, адже кредитор не надав усіх документів за переліком Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення зобовязань проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Тому позивач просила визнати виконавчий напис №3052 від 15.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати з ухваленням нового, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 15 квітня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис (реєстровий номер 3052) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором б/н від 20.06.2007 року у розмірі 35667,69 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 12748,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 20321,23 грн., пені та комісії в сумі 900,00 грн. та штрафу в розмірі 1698,46 грн. (а.с. 119).

Виконавчим написом також стягнуто витрати, пов»язані із його вчиненням у розмірі 1700,0 грн.

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві від 15.08.2016 року відкрито виконавче провадження №5194266 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса №3052 від 15.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 37367,69 грн. (а.с. 7).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України).

Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Як вбачається із копії заяви про вчинення виконавчого напису, строк, за який провадиться стягнення вісім років вісім місяців девять днів з 20.06.2007 року по 29.02.2016 року (а.с. 65).

Згідно наданого банком, при звернення до нотаріуса, розрахунку заборгованості, нарахування пені та комісії проводиться в одній колонці, попри те, що це є різні за своєю природою нарахування, оскільки комісія це нарахування за певні послуги банку, а пенею є нарахування неустойки за прострочення виконання зобовязань за договором (а.с. 115-118). Отже, дані про розмір пені та про розмір комісії нотаріусу взагалі не надавались.

Крім того, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною через одночасне стягнення пені та штрафу, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов кредитного договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано нотаріусу доказів отримання позичальником ОСОБА_2 письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором, а лише представлено копії таких вимог та поштові квитанції про їх направлення позивачу. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої банком заборгованості (а.с. 107-112).

Більше того, з копії заяви на отримання кредиту від 20.06.2007 року вбачається, що ця заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 113).

Однак, в документах, які надіслані суду нотаріусом, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, відсутні «Памятка клієнта», «Умовами та Правила надання банківських послуг», а також «Тарифи», які діяли на час укладення кредитного договору, що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису кредитного договору з інформацією про повний обсяг його умов, зокрема, щодо підстав та розміру нарахування комісії, пені, штрафу тощо.

Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не мав повного обсягу документів, зокрема, доказів підтвердження отримання боржником вимоги про погашення заборгованості, умов та тарифів за кредитним договором; не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, що пред»явлений до банку, та визнання виконавчого напису, вчиненого 15 квітня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 35667,69 грн., зареєстрованого в реєстрі за номером 3052, таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, підстави для задоволення позовних вимог, що пред»явлені до приватного нотаріуса, - відсутні; нотаріус не є належним відповідачем за даним позовом, оскільки не являється учасником цивільно-правових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, на користь ОСОБА_2 з банку необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову та апеляційної скарги (551,20 + 606,32) в розмірі 1157 грн. 52 коп. (а.с. 3,4, 153).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Виконавчий напис, вчинений 15 квітня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 35667,69 грн., зареєстрований в реєстрі за номером 3052, визнати таким, що не підлягає виконанню.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати в розмірі по 1157 (одна тисяча сто п»ятдесят сім) грн. 52 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді