АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/83/18 Головуючий І інстанції Аркатова К.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого: Бездітка В.М.,

суддів: Коваленко І.П.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені ,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 в якому просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23 жовтня 2007 року у розмірі 34 016,41 доларів США, суму пені за тим самим договором у розмірі 22 356,23 гривень, суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з правилами № 0 від 08 вересня 2008 року у розмірі 7 210,36 доларів США, суму пені за тим самим договором у розмірі 10 102,32 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 жовтня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 000 доларів США з кінцевим строком повернення у жовтні 2028 року та процентною ставкою 10,50% річних.

Для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за даним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір поруки № П/0 від 23 жовтня 2007 року.

08 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту з правилами № 0, за яким останній отримав у кредит 11 000 доларів США з кінцевим строком повернення у вересні 2018 року та процентною ставкою 13,85% річних.

Для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за даним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 226650 від 08 вересня 2008 року.

У звязку з тим, що у ОСОБА_2 наявна прострочена заборгованість за обома кредитними договорами, позивач просить стягнути відповідний борг з обох відповідачів солідарно.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.11.2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.10.2007 у розмірі 4 485,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 115 623,30 гривень та включає в себе суму боргу за простроченим тілом кредиту у розмірі 1 045,85 доларів США та суму боргу за простроченими відсотками у розмірі 3 439,15 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 пеню за договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) №0 від 23.10.2007 у розмірі 16 669,01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з правилами №0 у розмірі 2 120,58 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 546 68,55 грн. та включає в себе суму боргу за простроченим тілом кредиту у розмірі 1 310, 65 доларів США та суму боргу за простроченими відсотками у розмірі 809,93 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 пеню за договором про надання споживчого кредиту з правилами № 0 у розмірі 10 102,32 грн.

В задоволенні інших позовних вимогах відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.11.2016 року та ухвалити нове рішення яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.10.2007 року у розмірі 34 016,41 доларів США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по сплаті пені за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.10.2007 року у розмірі 22 356, 23 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту з правилами № 0 від 08.09.2008 року у розмірі 7 210,36 доларів США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по сплаті пені за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08.09.2008 року у розмірі 10 102,32 грн.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору та понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначено наступне.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд посилався на те, що позивачем не дотримано встановленого договором порядку дострокового повернення кредиту у повному обсязі, а саме не була направлена вимога про дострокове повернення кредиту і тому суд прийшов до висновку, що термін повернення кредиту у повному обсязі не настав.

При цьому, суд не враховано, що направлення письмової вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту не є обовязковим для позичальника.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обовязком особи, яка добровільно виходячи з власних інтересів, його використовує.

Встановлення законом обовязкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права па судовий захист. Відмовляючи у стягнення усієї суми заборгованості суд необґрунтовано виходив з того, що відбулось безпідставне збільшення відсоткової ставки за кредитними договорами.

Пунктами 1.3.1, 1.3.2, 10.2 договору про надання споживчого кредиту, передбачена можливість підвищення процентної ставки за кредитом. Банком надавався достовірний розрахунок заборгованості.

Також, зазначає, що неможливо погодитись з датою остаточного погашення за кредитним договором № 0 від 08.09.2008 року, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості, датою останнього погашення за вказаним договором, є 08.05.2015р. (сплачено 12 дол. США заборгованості за відсотками).

По кредитному договору № 0 від 23.10.2007р. датою останнього платежу за вказаним договором, є 08.05.2015р. (сплачено 12 дол. СПІД заборгованості за відсотками).

Крім того, судом не враховано, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пеню кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання і саме з дати подання позову банк зобовязаний був предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В призначені судові засідання сторони не зявились про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки в судові засідання не сповістили.

13.04.2018 року ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заперечення, в якому просив апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» відхилити, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкові від 22.11.2016 року залишити без змін (т.2, а.с. 52-54).

Представник ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_4 в своїй заяві просить розглядати апеляційну скаргу у відсутність представника апелянта (т. 1 а.с. 271).

Зважуючи на викладене та приписи ст. ст. 43, 371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутністю учасників справи, які не зявилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено дотримання порядку дострокового повернення кредиту за вимогою банку, суд першої інстанції дійшов до висновку, що термін повернення кредиту в повному обсязі не настав.

Враховуючи, що зобовязання повинні виконуватись належним чином, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2 прострочену заборгованість за тілом кредиту та процентами за договором № 0 від 23.10.2007 року.

Стосовно кредитного договору №0 від 08.09.2008 року суд виходив з того, що за даним договором банк також не отримав право на вимогу дострокового повернення кредитних коштів з тієї підстави, що позивачем не дотримано порядок дострокового повернення кредиту за вимогою останнього. У звязку з чим, стягнув з відповідача лише прострочену суму боргу та процентів.

Апеляційний суд погоджується з рішення районного суду, оскільки воно ухвалене у відповідності із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати ти проценти.

Згідно положень ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 23.10.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту №0 відповідно до якого останній отримав у кредит грошові кошти у сумі 35 000 доларів США із застосуванням ануїтетної схеми погашення з процентною ставкою 10,50% річних та зобовязався повернути кредитні кошти в повному обсязі не пізніше жовтня 2028 року, сплатити всі відсотки та у разі порушення умов договору штрафні санкції (т.1, а.с. 6-13).

23.10.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №П/0, за яким остання зобовязалась солідарно відповідати за невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором від 23.10.2007 року (т. 1 а.с. 14-15).

08.09.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту з правилами №0 відповідно до якого останній отримав у кредит грошові кошти у сумі 11 000 доларів США з процентною ставкою 13,85% річних та зобовязався повернути кредитні кошти в повному обсязі не пізніше вересня 2018 року, сплатити всі відсотки та у разі порушення умов договору штрафні санкції (т. 1 а.с. 26-27).

08.09.2017 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 226650 за яким остання зобовязалась солідарно відповідати за невиконання ОСОБА_2 свої зобовязань за кредитним договором від 08.09.2008 року (а.с. 31-33).

У відповідності до пункту 3.1 договору поруки № П/0 договір діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором (т.1 а.с. 14).

З договору поруки № П/0 вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Ч. 1 ст. 252 ЦК України встановлює, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Оскільки в договорі поруки № П/0 не встановлено строку, після якого порука припиняється, суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ч. 4 ст. 559 ЦК України відповідно до яких у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З розрахунку вбачається, що останній сплачений черговий платіж датований 24 червня 2014 року (т. 1 а.с. 17).

Вимогу до поручителя ОСОБА_2 ПАТ «УкрСиббанк» предявив 24.03.2015 року, після спливу 6-місячного строку (т. 1 а.с. 50).

Таким чином, договір поруки від 23.10.2007 №П/0 відповідно до вимог ст. 559 ЦК України слід вважати припиненим з 24.12.2014 року.

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки № 226650 від 08.09.2008 року договір діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором.

З розрахунку видно, що, останній сплачений черговий платіж за кредитним договором від 08.09.2008 датований 17 вересня 2014 року (т.1, а.с. 35).

Вимогу до поручителя ОСОБА_2 ПАТ «УкрСиббанк» предявив 24.03.2015 року після спливу 6-місячного строку (т. 1 а.с. 52)

Таким чином, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку , що вимоги позивача щодо солідарного стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, процентами, нарахованими за користування кредитами, та пені з ОСОБА_2 не підлягають задоволенню через припинення договорів поруки.

Стосовно дострокового повернення то відповідно до вимог п. 1.2.2 кредитного договору від 23.10.2007 №П/0 передбачено кінцевий строк повернення кредитних коштів жовтень 2028 року (т. 1, а.с. 6).

Пунктом 12.1 кредитного договору від 23.10.2007 №П/0 встановлено порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку, яким передбачено, що термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 32 день після отримання або на 41 день після направлення з боку банка за адресою позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Пунктом 12.2 кредитного договору від 23.10.2007 №П/0 передбачено, що згадане повідомлення направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) (т. 1, а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що позивач надсилав за адресою відповідачів листи, з відсутністю опису як прямо зазначено в 12.2 кредитного договору від 23.10.2007 №П/0.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 81 ЦПК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Районний суд належним чином встановив, що позивачем не доведено дотримання порядку дострокового повернення кредиту за вимогою банку.

Доводи апеляційної скарги в частині дати останнього погашення за кредитним договором № 0 від 08.09.2008 року, як зазначає банк датою останнього погашення за вказаним договором є 08.05.2015р. (сплачено 12 дол. США заборгованості за відсотками), по кредитному договору № 0 від 23.10.2007р. датою останнього погашення за вказаним договором є 08.05.2015р. (сплачено 12 дол. США заборгованості за відсотками), суперечать розрахункам наданим позивачем, де видно, що останній сплачений черговий платіж по кредитному договору від 23.10.2007 №П/0 датований 24.06.2014 року, а за договором № 0 від 08.09.2008 року - 17.09.2014 року (т.1, а.с.17, 35).

Стосовно вимоги апеляційної скарги, щодо підвищення процентної ставки за кредитом, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів виконання зі сторони банку порядку збільшення процентної ставки відповідно до вимог п. 10.2 кредитного договору від 23.10.2007 №П/0 (т.1, а.с. 11).

Враховуючи вищевикладене, апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий -

Судді