Провадження 4-с/127/36/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : судді Бойка В.М.

за участю секретаря Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2, за участю боржника ОСОБА_3 суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із скаргою на дії державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2, за участю боржника ОСОБА_3 З вимогами визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області від 20.02.2018р. про закінчення виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що на виконанні в Староміському відділі ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області знаходився виконавчий лист № 127/13500/15-ц виданий 23.03.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2016р. залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2017р. Так державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 була подана заява про встановлення порядку та способу виконання рішення. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2017р. в задоволенні подання державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби відмовлено.

Заявник зазначає, що постановою про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2018р., яку заявник отримала простим поштовим відправленням в поштовому ящику 23.03.2018р. державний виконавець посилаючись на відсутність боржника зазначає про неможливість виконання рішення без його участі та закінчення виконання рішення суду. Вважає постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2018р. по виконавчому провадженню №54112619 неправомірною з тих підстав, що державний виконавець прийшов до висновку, що рішення не може бути виконано без особистої участі боржника, однак відповідні обґрунтування державного виконавця є помилковими, так як державний виконавець не навів обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, адже у рішенні суду не зобовязано саме боржника виконати вказані дії по знесенню майна. Стягувач не заперечує та погоджується на те, щоб державним виконавцем згідно Закону України «Про виконавче провадження» були залучені субєкти господарювання для проведення оцінки робіт, повязаних із знесенням вказаної споруди. В свою чергу стягувач готовий авансувати вказану суму державному виконавцю на проведення вказаних робіт пов'язаних із знесенням та покласти відповідні витрати згодом на рахунок боржника. Однак, державним виконавцем не запропоновано стягувачу відповідні заходи, а винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, що призвело до позбавлення стягувана права на виконання рішення суду.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі.

Боржник ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти задовлення скарги заперечували, просили суд скаргу залишити без розгляду у зв'язку з пропуском заявником строку на звернення до суду.

Старший державний виконавець Староміського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повнмоу обсязі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно положень п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

Згідно частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що на виконанні в Староміському відділі ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області знаходився виконавчий лист № 127/13500/15-ц виданий 23.03.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2016р. залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2017р.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2018р. ВП54112619 державний виконавець посилаючись на відсутність боржника зазначає про неможливість виконання рішення без участі боржника та закінчення виконання рішення суду. (а.с. 5)

Суд бере до уваги, що відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Представник боржника надав до суду заяву про залишення скарги без розгляду з підстав пропуску заявником строку на звернення до суду, так як скаржнику постанову направлено 26.02.2018р., докази про отримання оскаржуваної постанови 23.03. 2018р. відсутні, враховуючи те, що оскаржувану постанову скаржнику було направлено простим поштовим відправленням, штамп про направлення скаржику постанови 26.02.2018р. не є підтвердженням того, що постанову отримано 26.02.2018р., а відтак суд бере до уваги твердження скаржника про те, що оскаржувану постанову ним отримано 23.03.2018р. враховуючи те, що скаржник звернувся із скаргою 30.03.2018р., суд вважає, що скаржник звернувся до суду із скаргою в межах строків визначених ЦПК України.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи те, що державний виконавець в порушення вимог закону прийшов до висновку, що рішення не може бути виконано без особистої участі боржника, однак відповідні обґрунтування державного виконавця є помилковими, так як державний виконавець не навів обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, адже у рішенні суду не зобовязано саме боржника виконати вказані дії по знесенню майна. Крім того, як вказав в судовому засіданні представник скаржника стягувач не заперечує та погоджується на те, щоб державним виконавцем згідно Закону України «Про виконавче провадження» були залучені субєкти господарювання для проведення оцінки робіт, повязаних із знесенням вказаної споруди однак, державним виконавцем не запропоновано стягувачу відповідні заходи, а винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, що призвело до позбавлення стягувача права на виконання рішення суду, таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 1, ч. 1 ст. 18, 63, ч. 1 ст. 74, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 23, 76-84, 89, 95, 133, 229, 258-261, 263, 265, 268, 353, 354, 430, 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити .

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області від 20.02.2018р. про закінчення виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: