Ухвала

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 264/5718/16-ц

провадження № 61-655ск17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Апалько Марина Юхимівна, ОСОБА_5, про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подано вищевказану касаційну скаргу.

Статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 грудня 2017 року вказану касаційну скаргу передано судді-доповідачу Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2017 року вищезазначену касаційну скаргу, у зв'язку із необхідністю оплати судового збору за подання касаційної скарги, залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків до 26 січня 2018 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Копію вказаної ухвали направлено на адресу заявника, яка зазначена у касаційній скарзі, супровідним листом від 03 січня 2018 року, а також розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Однак, надіслана кореспонденція повернута на адресу суду з поштовою відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Станом на 18 квітня 2018 року особою, яка подала касаційну скаргу, вимоги зазначеної ухвали не виконано, недоліки касаційної скарги не усунуто.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки вимоги ухвали Верховного Суду від 29 грудня 2017 року не виконані, недоліки касаційної скарги заявником не усунуті, то касаційну скаргу необхідно повернути заявнику.

Керуючись статтям 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Апалько Марина Юхимівна, ОСОБА_5, про визнання договору позики недійсним повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников