02.05.2018 Справа № 756/7824/17
Ун.№756/7824/17
Пр.№2/756/1183/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Сергеєвої Т.В.
за участю
представників позивачаОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання неправомірними дій щодо нарахування процентів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання неправомірними дій щодо нарахування процентів. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

28.12.2007 року між ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем укладено кредитний договір №2615/1207/71-046 (далі за текстом - Кредитний договір), за умовами якого банк зобов'язався надати кредит у розмірі 120 000 доларів США з кінцевим строком погашення 28.12.2032 року. Розмірі процентів за користування кредитом встановлено у розмірі 12,5%.

На забезпечення виконання зобов'язань позивача було укладено договір іпотеки, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

17.07.2009 року позивач отримала від ПАТ «Сведбанк» повідомлення №4124 від 16.07.2009 року про наявність простроченої заборгованості та настання строку виконання зобов'язань 26.07.2009 року.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 12.06.2012 року стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором від 28.12.2007 року у розмірі 148 268,13 доларів США та 195 929,28 грн., а також судові витрати.

Дане рішення набрало законної сили 25.06.2012 року. У встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документу до виконання ПАТ «Сведбанк» до органів державної виконавчої служби не зверталось.

16.07.2013 року на адресу позивача надійшов лист ТОВ «Кредитні ініціативи», у якому повідомлялось про відступлення права грошової вимоги (повідомлення від 08.01.2012 року), а також вимога про усунення порушень та добровільне виселення (від 15.02.2013 року). Зі змісту даного повідомлення, позивача було проінформовано, щ право вимоги за кредитним договором відступлено ПАТ «Сведбанк» ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та те, що з переходом права вимоги змінились реквізити для погашення заборгованості. Дані повідомлення не містять підписів сторін та проставлення печатки.

Вимогою від 15.02.2013 року відповідачем також повідомлено, що ПАТ «Сведбанк» відступлено право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Вектор Плюс», яке в свою чергу відступило його відповідачу. Станом на 15.02.2013 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 267 144,69 доларів США. Документів, які б підтверджували перехід права вимоги саме в такій сумі не надано.

Отже, перехід грошової вимоги до позивача належним чином не підтверджено.

У відповідності до вимог ст.1082 ЦК України, 29.07.2013 року позивач звернулась до відповідача з вимогою про надання доказів переходу права вимоги.

05.11.2013 року від відповідача надійшла ще одна вимога про усунення порушень від 29.10.2013 року на загальну суму 293 417,94 доларів США. Докази переходу права вимоги також не надані.

21.11.2013 року позивачем повторно направлено вимогу про надання доказів переходу права грошової вимоги.

24.01.2014 року від відповідача надійшла відповідь- лист №251213/5 від 25.12.2013 року, до якого долучено витяг з Договору факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», витяг з Додатку №1 до Договору факторингу від 28.11.2012 року та витяг з Договору факторингу між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи». Дані витяги складаються з копій першої, другої та останньої сторінки і не містять інформацію про передачу прав грошової вимоги саме по кредитному договору, укладеному з позивачем, а також не засвідчені належним чином. Отже, вимога позивача про надання доказів переходу права грошової вимоги відповідачем в повному обсязі не виконана.

10.02.2014 року позивач направила відповідачу лист-зарперечення.

16.05.2014 року позивач отримала від відповідача лист за №050514/14 від 05.05.2014 року, який за змістом та додатками фактично дублював попередній від 25.12.2013 року.

Такі дії відповідача щодо ненадання доказів переходу права грошової вимоги дозволяють боржнику не виконувати свого обов'язку новому кредитору згідно з ч.2 ст.517 ЦК України.

Дії відповідача щодо нарахування з 28.11.2012 року процентів з цих підстав є незаконним з огляду на прострочення кредитора, оскільки відповідачем не вчинено дій, встановлених договором та актами цивільного законодавства щодо повідомлення боржника про перехід права вимоги за кредитним договором та надання доказів, що підтверджують це. Невиконання вказаних дій призвело до того, що боржник позбавлений можливості виконати свої вимоги, оскільки йому невідомо кому і на які реквізити зараховувати кошти.

З цих підстав просить визнати прострочення виконання зобов'язань ОСОБА_5 по кредитному договору, починаючи з 28.11.2012 року - простроченням кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи», а також визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування процентів за кредитним договором, починаючи з 28.11.2012 року.

Згідно письмових заперечень відповідача, заперечуючи проти позову він посилається на те, що неналежне повідомлення боржника про зміну кредитора не позбавляє останнього від обов'язку сплачувати заборгованість за кредитним договором. Позивач не здійснювала погашення заборгованості будь-кому з кредиторів і не скористалась своїм правом виконати його шляхом внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса. Відповідачем вчинено всі дії, спрямовані на спонукання позивача сплатити заборгованість, однак позивач свого обов'язку не виконав. З цих підстав просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.12.2007 року між ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем укладено кредитний договір №2615/1207/71-046 (далі за текстом - Кредитний договір), за умовами якого банк зобов'язався надати кредит у розмірі 120 000 доларів США з кінцевим строком погашення 28.12.2032 року. Розмірі процентів за користування кредитом встановлено у розмірі 12,5%. На забезпечення виконання зобов'язань позивача було укладено договір іпотеки, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14.06.2012 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, стягнуто з них солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 148 268,13 доларів США та 195 929,28 грн., а також судові витрати. Зі змісту рішення вбачається, що заборгованість за кредитним договором розрахована станом на 24.02.2011 року.

Дане рішення набрало законної сили 25.06.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів, які б вказували на те, що рішення суду від 14.06.2012 року виконано або вжито позивачем заходів для його примусового виконання сторонами не подано.

16.07.2013 року на адресу позивача надійшов лист ТОВ «Кредитні ініціативи», у якому повідомлялось про відступлення права грошової вимоги (повідомлення від 08.01.2012 року), а також вимога про усунення порушень та добровільне виселення (від 15.02.2013 року). Зі змісту даного повідомлення, позивача було проінформовано, щ право вимоги за кредитним договором відступлено ПАТ «Сведбанк» ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та те, що з переходом права вимоги змінились реквізити для погашення заборгованості.

Вимогою від 15.02.2013 року відповідачем також повідомлено, що ПАТ «Сведбанк» відступлено право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Вектор Плюс», яке в свою чергу відступило його відповідачу. Станом на 15.02.2013 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 267 144,69 доларів США.

На неодноразові звернення позивача щодо надання їй документів, які підтверджують перехід права вимоги за кредитним договором, відповідачем направлено позивачу витяг з Договору факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», витяг з Додатку №1 до Договору факторингу від 28.11.2012 року та витяг з Договору факторингу між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи».

Посилаючись на те, що ненадання доказів переходу права грошової вимоги за кредитним договором перешкоджає позивачу виконати свій обов'язок, позивач просить визнати прострочення виконання зобов'язань позивача з 28.11.2012 року - простроченням кредитора та визнати неправомірними дії щодо нарахування відсотків з зазначеної дати.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями чинного цивільного законодавства.

Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (стаття 1078 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Аналізуючи вказані положення чинного законодавства, суд вважає, що неналежне повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, неподання документів, що підтверджують це не звільняє боржника від обов'язку виконати свої зобов'язання.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2 ст.16 ЦК України)

Обґрунтованість та правомірність вимог відповідача щодо пред'явлених ним вимог підлягає з'ясуванню судом при розгляді справи щодо стягнення з позивача ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором, оскільки обставини щодо правомірності нарахування відсотків за певний період після набуття новим кредитором права вимоги підлягають доказуванню при розгляді саме цього спору.

В даній справі позивач просить визнати неправомірним нарахування відсотків з 28.11.2012 року, зазначаючи, що саме такі дії відповідача порушують її права, а тому мають бути припинені судом. Вирішення цих вимог по суті вирішуватиме права сторін на майбутнє, оскільки триватиме невизначений час, який не може бути встановлений судом на момент розгляду справи.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 15.07.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу. Зі змісту даного рішення вбачається те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» було пред'явлено вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором станом на 01.08.2014 року, а саме 115 563 долари США заборгованості за кредитом, 83 026,13 доларів США - заборгованості по відсоткам, пеня у розмірі 29 211,48 доларів США. Підставами для прийняття такого рішення зазначено, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14.06.2012 року ухвалено достроково стягнути заборгованість за кредитним договором, а нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

На момент розгляду справи за позовом ОСОБА_5 питання про стягнення з неї відсотків за користування кредитними коштами після заміни кредитора у зобов'язанні вирішено рішенням Апеляційного суду м.Києва від 15.07.2015 року.

Надсилання відповідачем листів з вимогами про погашення суми боргу, зокрема відсотків, на думку суду, не може вказувати на порушення прав чи інтересів позивача, які мають бути захищені судом шляхом визнання неправомірними таких нарахувань.

Доводи позивача не є самостійним способом захисту порушених прав чи інтересів, можуть бути запереченнями у випадку пред'явлення вимог про стягнення таких коштів.

З цих підстав, суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання неправомірними дій щодо нарахування процентів - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Майбоженко