АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року місто Київ.

Справа № 756/1049/18

Апеляційне провадження № 22-ц/796/3721/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Желепи О.В., суддів Іванченко М.М., Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду, у складі судді Пересунька Я.В. постановленої в приміщені суду в місті Києві (інформація про час постановлення ухвали та дату складання повного тексту ухвали відсутня),

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В скарзі посилався на те, що ухвала постановлена передчасно, без перевірки усіх обставин у справі. Зазначив, що місцевий суд, залишивши позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду фактично обмежив останнього в реалізації свого права на захист та права обґрунтовувати свій позов та доводити законність його вимог. Більше того, суд навіть не досліджував зміст позовної заяви, яку ОСОБА_3 подала до Деснянського районного суду м. Києва. Також вказував на те, що відповідно до ч. 5 ст. 4 ЦПК України жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказувала на те, що оскаржувана ухвала є обґрунтованою та постановленою з дотримання норм процесуального права. Зазначила, що на її думку дії ОСОБА_2 щодо подання даного позову є зловживанням його процесуальними правами, оскільки, позивачу та його представнику відомо, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходиться справа № 754/13542/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що й стало підставою для подання заяви про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду.

Також ОСОБА_3 подала клопотання, в якому просила розглядати апеляційну скаргу без її участі та участі її представника.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Деснянського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа № 754/13542/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми , суд залишає позовну заяву без розгляду у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.

Необхідність застосування вказаної норми зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що предметом позову в даній справі є розірвання шлюбу укладеного між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Підставами позову є те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені і сторони спільно не проживають.

В справі № 754/13542/17 предметом позову є також розірвання шлюбу укладеного між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з тих же підстав припинення шлюбних відносин.

Тобто, суд вірно встановив, що в іншому суді вже перебуває справа між тими ж сторонами про той же предмет з тих же підстав, а тому вірно застосував закон та залишив позов без розгляду.

Посилання в скарзі на тривалий розгляд справи про розлучення в іншому суді правового значення для вирішення питання про залишення позову без розгляду не має.

При цьому ОСОБА_2 має право заявити клопотання про роз'єднання позовних вимог в іншій справі з метою не затягувати вирішення справи про розлучення, одночасно з іншими вимогами про визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі батька у вихованні дитини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що місцевий суд обмежив ОСОБА_2 в реалізації свого права на захист є безпідставним, так як останній має рівні права з позивачем в цивільній справі, що розглядається в Деснянському районному суді, доводити факти та надавати докази на підтвердження свої пояснень, щодо розлучення.

Доводи скарги про те, що суд не досліджував зміст позовної заяви, яку ОСОБА_3 подала до Деснянського районного суду м. Києва, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки в даному випадку предметом позовів є розірвання шлюбу, з аналогічними підставами, а тому дослідження змісту позовних вимог, жодним чином не могло б вплинути на процесуальне рішення суду.

Посилання на те, що відповідно до ч. 5 ст. 4 ЦПК України, позивач позбавлений права на доступ до суду, апеляційний суд не приймає, оскільки в даному випадку розірвання шлюбу укладеного між сторонами є предметом судового розгляду в Деснянському районному суді м. Києва, а ухвалення двох рішень суду щодо спору між тими ж сторонами, щодо одного і того ж предмету, з одних і тих же підстав не передбачено процесуальним законом.

Крім того, апеляційний суд роз'яснює позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Таким, чином висновок місцевого суду про залишення позову без розгляду є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, які наведені вище.

Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 382- 384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повна постанова складена 19 квітня 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

Іванченко М.М.