Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 212/9833/15-ц

провадження № 61-12624св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «АрселорМіталл Кривий Ріг»,

третя особа - первинна профспілкова організація трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства «АрселорМіталл Кривий Ріг»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року у складі судді Ваврушак Н. М. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року у складі суддів: Барильської А. П., Зубакової В. П., Митрофанової Л. В.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позову зазначила, що з 13 липня 2012 року вона працювала в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді спеціаліста управління громадського харчування та торгівлі департаменту по персоналу (бухгалтерський облік та фінансова звітність). Наказом № 1115-л від 09 листопада 2015 року її звільнено з роботи за скороченням штату працівників. Разом з тим, роботодавець порушив порядок вивільнення працівників, звільнив її без згоди профспілкового органу (мала місце відмова профспілкового органу про надання згоди на звільнення), не запропонував їй вакантні посади відповідно до фаху та стану здоров'я. Крім того, відповідач прийняв рішення виключити управління громадського харчування та торгівлі департаменту по персоналу із штатного розкладу та організаційної структури підприємства із порушенням вимог пункту 9.6. колективного договору без згоди профспілкового органу.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила визнати незаконним наказ про її звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників та скасувати його; поновити її на посаді спеціаліста управління громадського харчування та торгівлі департаменту по персоналу (бухгалтерський облік та фінансова звітність) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Також зазначала, що у зв'язку із незаконним звільненням залишилася без джерела існування, фактично діями відповідача позбавлена можливості працювати та отримувати заробітну плату для забезпечення своїх життєвих потреб, проведення реабілітації та лікування. Внаслідок незаконних дій відповідача вона відчувала моральні страждання, на відшкодування яких просила стягнути 50 тис. грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у період вивільнення ОСОБА_1 неодноразово надавався робочий час для пошуку нового місця роботи відповідно до вимог КЗпП України та відповідно до п. 4.5 чинного колективного договору. Відповідач вжив всіх можливих заходів, спрямованих на працевлаштування позивача, а позивач не надала згоди на переведення на іншу роботу, що фактично унеможливило її переведення. Відмовляючи у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1, профспілка не врахувала фактичні обставини звільнення. Мотиви відмови у наданні згоди на звільнення позивача суперечать встановленим обставинам справи. Рішення виборного органу не містить достатнього обґрунтування правових підстав незаконності звільнення працівника ОСОБА_1, порушення у зв'язку з цим її прав, а зміст відмови у наданні звільнення обмежується лише загальним переліком нормативних актів, які регулюють відносини між відповідачем та профспілкою, а не працівником, щодо якого вирішується питання про його звільнення.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 протягом часу вивільнення запропоновані всі наявні на підприємстві вакантні посади з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду та стану здоров'я, від яких вона відмовилася, а запропонувати інші вакансії роботодавець був позбавлений можливості у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю позивача, перебуванням у щорічній відпустці та неоплачуваних відпустках. Рішення профкому не містить достатнього обґрунтування правових підстав незаконності звільнення ОСОБА_1 та порушення у зв'язку з цим її прав, не можна погодитися із твердженням профкому щодо порушення статті 42 КЗпП України, оскільки переважне право на залишення на роботі мають працівники з більш високою кваліфікацією і продуктивністю правці при скороченні чисельності та штату. Підділянка УГХіТ Департаменту персоналу була повністю виключена зі штатного розпису, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 було відсутнє переважне право на залишення на роботі. Крім того, твердження профкому щодо ненадання ОСОБА_1 всіх вакантних посад, які існували у відповідача, не відповідає дійсним обставинам справи.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що її звільнено без згоди профспілкового органу, не запропоновано всі вакантні посади відповідно до фаху та стану здоров'я, зокрема посаду аудитора, на яку вона просила її перевести заявою від 03 березня 2014 року. Подані нею документи для участі у конкурсі на зайняття вказаної посади роботодавцем не розглядалися; проведення такого конкурсу та вимоги до кандидата на посаду не підтверджуються належними доказами. Відповідач запропонував їй лише частину вакантних посад, проте у період вивільнення були й інші вакансії, які їй не пропонувалися. Крім того, відповідач прийняв рішення виключити управління громадського харчування та торгівлі департаменту по персоналу із штатного розкладу та організаційної структури підприємства із порушенням вимог пункту 9.6. колективного договору без згоди профспілкового органу. Рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на її звільнення містить обґрунтування такої відмови, що не враховано судами при розгляді справи. Зі змісту актів, на які посилається апеляційний суд на підтвердження своїх висновків щодо її ознайомлення із переліком вакантних посад, не вбачається, з яким саме переліком посад її ознайомлено. Декретні посади не є вакантними, а тому не повинні були пропонуватися їй. При пропозиції посади підсобного робітника-інваліда відповідач не врахував її індивідуальну програму реабілітації.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що ОСОБА_1 відмовилася від переведення в ТОВ «КорпусГрупКомтек» та від запропонованих їй в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вакантних посад. Призначення на посаду аудитора здійснювалося на умовах конкурсу. Освіта ОСОБА_1 не відповідає вимогам кандидата на посаду аудитора, оскільки вона не володіє англійською мовою. Роботодавцем враховано рекомендації МСЕК щодо умов праці ОСОБА_1 та запропоновано їй посаду підсобного робітника-інваліда з полегшеними умовами праці, від якої позивач відмовилася. Рішення виборного органу не містить достатнього обґрунтування правових підстав незаконності звільнення працівника ОСОБА_1, порушення у зв'язку з цим її прав, а зміст відмови у наданні звільнення обмежується лише загальним переліком нормативних актів, які регулюють відносин між відповідачем та профспілкою, а не працівником, щодо якого вирішується питання про його звільнення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 справу призначено до судового розгляду. 06 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 13 липня 2012 року на посаді спеціаліста управління громадського харчування та торгівлі департаменту по персоналу (бухгалтерський облік та фінансова звітність) та була членом первинної профспілкової організації трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - профспілковий комітет).

Згідно з висновком МСЕК № 2 від 29 жовтня 2012 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково.

Наказом директора департаменту по персоналу № 1115/л від 09 листопада 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади спеціаліста управління громадського харчування і торгівлі департаменту по персоналу (бухгалтерський облік та фінансова звітність) (далі - УГХіТ ДП) на підставі за скороченням штату працівників.

Підставою видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 є наказ генерального директора підприємства № 401 від 26 березня 2013 року «Про внесення змін до організаційної структури управління підприємством», відповідно до якого із штатного розпису та організаційної структури ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виключено управління громадського харчування та торгівлі департаменту по персоналу численністю 582 одиниць.

У наказі генерального директора підприємства № 531 від 19 квітня 2013 року «Про внесення змін до організаційної структури управління підприємства» зазначено, що у зв'язку з передачею непрофільних для підприємства функцій оголошено тендер з учасниками компаній, що спеціалізуються на наданні послуг із забезпечення і організації громадського харчування. За результатами тендеру визначений виконавець - ТОВ «Корпус Групп Комтек». Умовами тендеру і технічного завдання гарантований прийом працівників служби фінансового директора - головного бухгалтера, які обслуговують управління громадського харчування, зокрема бухгалтерського обліку та фінансової звітності, у порядку переведення на робочі місця зі збереженням існуючого рівня заробітної плати та всіх пільг і компенсацій, передбачених чинним на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» колективним договором протягом 1 року.

Наказом генерального директора підприємства № 714 від 30 травня 2013 року внесено зміни до наказу від 19 квітня 2013 року «Про внесення змін до організаційної структури управління підприємства», на дільниці «Бухгалтерський облік і фінансова звітність» виключено підділянку «УГХіТ ДП» штатною чисельністю 18 одиниць в строк з 15 липня 2013 року, але не раніше двох місяців з дати персонального попередження про вивільнення працівників, посади яких виключаються зі штатного розпису.

29 квітня 2013 року директором департаменту по персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» видано наказ № 582 «Про вивільнення працівників», яким створено комісію для вирішення питання про подальше працевлаштування або вивільнення працівників. Із наказом ОСОБА_1 ознайомлена шляхом його зачитування, від підпису наказу відмовилася, про що складено акт № 8 від 16 травня 2013 року. ОСОБА_1 персонально попереджена про наступне вивільнення, від підпису у попередженні про вивільнення № 7 від 16 травня 2013 року відмовилася, про що складено акт № 9 від 16 травня 2013 року. ОСОБА_1 було запропоновано розглянути пропозицію про звільнення з підприємства у зв'язку з переведенням в ТОВ «КорпусГруп Комтек» (згідно з пунктом 5 статті 36 КЗпП України) зі збереженням існуючого рівня заробітної плати і всіх пільг і компенсацій, передбачених чинним на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» колективним договором протягом одного року, з виплатою суми компенсації залежно від стажу роботи на підприємстві станом на 01 травня 2013 року за умови подачі особистої заяви до 01 травня 2013 року. Також позивачу було запропоновано розглянути пропозицію переведення на іншу роботу на наявні на підприємстві вакансії, в тому числі з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок коштів підприємства із запропонованих списків вакансій.

ОСОБА_1 відмовилася від пропозиції про переведення в ТОВ «КорпусГруп Комтек» та особисту заяву про звільнення з підприємства за пунктом 5 статті 36 КЗпП України у порядку переведення в ТОВ «КорпусГруп Комтек» не подала, а також відмовилася від переведення на інші вакантні місця та відмовилася від ознайомлення зі списком запропонованих вакансій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті40 КЗпП України).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частина третя статті 49-2КЗпП України).

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постановах № 6-40цс15 від 01 квітня 2015 року, № 6-491цс15 від 01 липня 2015 року, оскільки обов'язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільненнядо дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Судами встановлено, що згідно акта № 6 від 11 липня 2013 року на повторному засіданні комісії з метою максимального вжиття заходів щодо працевлаштування працівника ОСОБА_1 повторно запропоновано переведення на іншу роботу на наявні на підприємстві вакансії, в тому числі з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок коштів підприємства із запропонованих списків вакансій. ОСОБА_1, ознайомившись зі списком наявних вакансій, обрала роботу за посадою «фахівець з планування СХіПП» (на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) і надала згоду на ознайомлення з умовами праці за обраною посадою. ОСОБА_1 роз'яснена процедура і умови переведення в разі вибору іншої роботи на підприємстві і, в разі прийняття нею рішення про переведення, їй було встановлено термін для подання особистої заяви до 16 липня 2013 року.

Згідно акта № 9 від 17 вересня 2015 року на черговому засіданні комісії ОСОБА_1 повторно запропоновано вибрати іншу роботу із запропонованого списку вакансій, на які вона могла б бути працевлаштована, в тому числі з перенавчанням, при цьому вона, ознайомившись зі списком наявних вакансій, обрала роботу за професією «прийомоздавальник вантажу та багажу» (на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років) і надала згоду на ознайомлення з умовами праці за обраною професією в структурному підрозділі вантажній службі ТД. Позивачу роз'яснена процедура і умови переведення в разі вибору іншої роботи на підприємстві і встановлено термін для подання особистої заяви про переведення до 23 вересня 2013 року.

09 січня 2014 року ОСОБА_1 запропоновано вибрати іншу роботу із запропонованого списку вакантних місць на підприємстві, на які вона могла бути працевлаштована, однак вона відмовилася від переведення на запропоновану іншу роботу в межах підприємства, що зафіксовано в акті № 2 від 09 січня 2014 року.

03 березня 2014 року ОСОБА_1 направила адміністрації ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» заяву про переведення на вакантну посаду аудитора. Листом від 06 березня 2014 року у переведенні на посаду аудитора їй відмовлено у зв'язку з тим, що на дану посаду претенденти обираються на конкурсній основі і позивачу було запропоновано подати необхідні документи до конкурсної комісії.

06 квітня 2015 року ОСОБА_1 з урахуванням висновку МСЕК було запропоновано вибрати іншу роботу зі списку вакантних місць на підприємстві, на які вона могла бути працевлаштована. Позивач виявила бажання пройти співбесіду за професією підсобний робітник (інвалід) в структурному підрозділі - комунально-господарська діяльність та благоустрій департаменту по персоналу.

26 травня 2015 року позивачу було видано направлення на співбесіду та роз'яснено трудові функції підсобного робітника (інваліда) КГДіБ ДП. ОСОБА_1 ознайомлено із умовами праці підсобного робітника (інваліда) КГДіБ ДП, про що складено акт від 26 травня 2015 року, проте позивач відмовилася поставити підпис у вказаному акті, у зв'язку з чим його зміст їй було зачитано вголос.

07 вересня 2015 року ОСОБА_1 подала до адміністрації підприємства заяву про те, що з вакансією підсобного робітника вона ознайомлена, однак дана робота не відповідає її стану здоров'я, спеціальності та освіті, та пропонована заробітна плата нижча за ту, яка у неї є, що знижує рівень її подальшого проживання, унеможливлює лікування онкозахворювання.

15 вересня 2015 року з метою встановлення можливості виконання роботи підсобного робітника (інваліда) адміністрація ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулася до голови міжрайонної онкологічної МСЕК № 2, директора медичного центру для визначення, які навантаження протипоказані ОСОБА_1, а також просила перерахувати зазначені в запиті роботи, які ОСОБА_1 могла б виконувати з урахуванням свого стану здоров'я. З урахуванням рекомендацій медичного центру та міжрайонної онкологічної МСЕК № 2 для працевлаштування ОСОБА_1 були створені спеціальні умови праці на вакантному робочому місці - підсобний робітник (інвалід) (соціальні питання) департаменту по персоналу та 23 вересня 2015 року позивачу було запропоновано ознайомитися з умовами праці на спеціально створеному робочому місці з урахуванням висновку МСЕК.

ОСОБА_1 23 вересня 2015 подала заяву про те, що з вакансією ознайомлена, але дана посада не відповідає її освіті і спеціальності, стану здоров'я, пропонована заробітна плата, нижче її існуючої, що знижує рівень її подальшого проживання, унеможливлює лікування.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 не відповідала кваліфікаційним вимогам посади аудитора, здобута нею спеціальність за освітою не відповідає вимогам вказаної спеціальності відповідного напрямку підготовки, яка має бути у кандидата на зазначену посаду, оскільки ОСОБА_1 вільно не володіє англійською мовою, що спростовує доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що вказану посаду їй не запропоновано.

Вакансії старшого аудитора, машиніста насосних установок, оператора відеозапису, оператора пульта управління були запропоновані ОСОБА_1 двічі на засіданнях комісії від 16 травня 2013 року та 11 липня 2013 року, однак позивач відмовилася від переведення на вказані вакантні місця та від ознайомлення зі списком вакансій.

Посада гардеробника-підсобного робітника на дату засідань комісії 16 травня 2013 року, 11 липня 2013 року, 17 вересня 2013 року, 09 січня 2014 року та 06 квітня 2015 року була відсутня в штатному розписі, оскільки є сезонною, у зв'язку з чим у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не було підстав пропонувати вказану посаду позивачу.

Посада спеціаліста по зовнішньому навчанню персоналу та посада спеціаліста з фінансового контролю були вакантними з 01 квітня 2014 року, а в період з 11 березня 2014 року по 04 вересня 2015 року відповідно до виписки з табеля розрахунку робочого часу ОСОБА_1 була відсутня на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та відпустками, у зв'язку з чим на засіданнях комісії, проведених з 11 квітня 2014 року, запропонувати будь-які вакантні посади позивачу не було можливим. Вакансія спеціаліста по роботі з персоналом виключена із штатного розпису з 16 квітня 2014 року, а вакансія спеціаліста з фінансового контролю - з 24 липня 2015 року.

Судами повно та всебічно досліджено обставини щодо наявності на підприємстві у період із 16 травня 2013 року по 09 листопада 2015 року вакантних посад, які підлягали пропозиції вивільнюваному працівнику ОСОБА_1 з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду та стану здоров'я; перевірено вказані обставини доказами, які оцінено на предмет належності, достатності та достовірності кожен окремо й у взаємозв'язку. На підставі встановленого суди дійшли висновку про те, що ОСОБА_1 протягом часу вивільнення запропоновані всі наявні на підприємстві вакантні посади з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду та стану здоров'я, від яких вона відмовилася, а запропонувати інші вакансії роботодавець був позбавлений можливості у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю позивача, перебуванням у щорічній відпустці та неоплачуваних відпустках.

Нова оцінка доказів виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (статті 400 ЦПК України), а тому доводи касаційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Щодо доводів касаційної скарги ОСОБА_1 про її звільнення без згоди профспілкового органу, необхідно зазначити таке.

Статтею 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до статті 43 КЗпП України, статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Виходячи із наведених норм та враховуючи те, що необґрунтованість рішення профспілкового органу породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення цього права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Оскільки зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-703цс15 від 01 липня 2015 року.

16 жовтня 2015 року на засіданнях президії профкому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відмовлено в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України з тих підстав, що: в порушення статті 42 КЗпП України адміністрація підприємства не врахувала переважне право ОСОБА_1 на залишення на роботі як робітника з більш високою кваліфікацією, а також не здійснила порівнювальний аналіз щодо переважного права залишення на роботі серед спеціалістів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», які мають кваліфікацію «спеціаліст по обліку та аудиту»; в порушення статті 42 КЗпП України адміністрація підприємства не врахувала переважне право ОСОБА_1 на залишення на роботі як робітника з більшим стажем роботи на цьому підприємстві; в порушення частини третьої статті 49-2 КЗпП України адміністрація підприємства запропонувала ОСОБА_1 не всі вакантні місця, наявні на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а також не перевела ОСОБА_1 на вакантну посаду на підприємстві згідно заяви від 03 березня 2014 року; скорочення посади даного робітника здійснюється з порушенням статей 39, 50 Закону України «Про зайнятість населення».

Колегія суддів погоджується із висновками судів щодо необґрунтованості рішення профспілкового органу про відмову у згоді на звільнення ОСОБА_1, оскільки наведені профкомом порушення роботодавцем порядку вивільнення працівників (неврахування переважного права на залишення на роботі, невиконання вимог частини третьої статті 49-2 КЗпП України) не доведено встановленими у справі фактами.

Не можна погодитися з доводами касаційної скарги і в частині посилання на порушення роботодавцем вимог пункту 9.6. колективного договору.

На обґрунтування підстав позову ОСОБА_1 посилалася також на те, що відповідач прийняв рішення виключити управління громадського харчування та торгівлі департаменту по персоналу із штатного розкладу та організаційної структури підприємства із порушенням вимог пункту 9.6. колективного договору без згоди профспілкового органу.

За змістом статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно статті 10 КЗпП України та статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

За змістом положень пункту 9.6. колективного договору на 2007-2008 роки, що діє на підприємстві, рішення про ліквідацію, перепрофілювання, реорганізацію структурних підрозділів підприємства приймається тільки після погодження з профспілковим комітетом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали, є лише ті умови колективних договорів і угод, які укладено відповідно до чинного законодавства.

Згідно частини першої статті 135 ГК України власник майна має право одноосібно або спільно з іншими власниками на свій розсуд визначати мету і предмет господарської діяльності, структуру утвореного ним суб'єкта господарювання, склад і компетенцію його органів управління, порядок використання майна, інші питання управління діяльністю суб'єкта господарювання, а також приймати рішення про припинення господарської діяльності заснованих ним суб'єктів господарювання відповідно до законодавства.

Частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другої статті 65 ГК України визначено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Одноособовим виконавчим органом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є генеральний директор, який здійснює управління поточною діяльністю підприємства та до компетенції якого належить вирішення питань, пов'язаних з поточною діяльністю товариства, в тому числі й щодо внесення змін до організаційної структури підприємства.

Таким чином, пункт 9.6. колективного договоруобмежує законодавчо закріплене право ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на самостійне визначення своєї організаційної структури, встановлення чисельності працівників і штатного розпису, прийняття рішень про ліквідацію, реорганізацію структурних підрозділів, а тому узгодження профспілковими організаціями питань, що стосуються управління ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», виходить за межі прав, наданих профспілковим організаціям законодавчими актами, та суперечать статтям 64, 135 ГК України та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Згідно частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик