Справа № 130/2001/17
Провадження № 22-ц/772/970/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 рокуСправа № 130/2001/17м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т.Б., Зайцева А.Ю.

за участі секретаря Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 березня 2018 року та на додаткову ухвалу цього суду від 16 березня 2018 року, постановлені у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Жмеринської міської ради про встановлення факту постійного проживання у квартирі, у м. Жмеринка суддею цього суду Верніком В.М., дати повного складання тексту цих судових рішень не відомо,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, просила встановити факт, що вона з 1991 року та по нинішній час постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2017 року її заяву було залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час постановлення ухвали), оскільки під час розгляду справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження. В ухвалі суд розяснив ОСОБА_3, що вона з метою захисту оспорюваного права має право звернутись до суду із позовною заявою на загальних підставах.

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Жмеринської міської ради та просила встановити факт постійного проживання у вказаній квартирі з 1991 року і по нинішній час, а також зобовязати Виконавчий комітет Жмеринської міської ради здійснити реєстрацію її місця проживання за зазначеною вище адресою.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 17 січня 2018 року провадження у справі у частині позовний вимог ОСОБА_3 про зобовязання Виконавчого комітету Жмеринської міської ради здійснити реєстрацію її місця проживання закрито у звязку із відмовою позивача від цих позовних вимог.

05 березня 2018 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області постановлено ухвалу про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду на підставі п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 44 ЦПК України, оскільки поданий нею позов, в якому фактично заявлено одну вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, є безпідставним, а отже подання нею такого позову є зловживанням процесуальними правами.

16 березня 2018 року цим же судом постановлено додаткову ухвалу, якою вирішено питання щодо компенсації судових витрат здійснених ОСОБА_5

Не погодившись із постановленими ухвалами від 05 березня та від 16 березня 2018 року, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить їх скасувати та ухвали рішення про задоволення її позову.

ОСОБА_5 на апеляційну скаргу подала відзив, у задоволенні скарги просила відмовити, а оскаржувані ухвали залишити без змін.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Вінницької області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Вінницького апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у м. Вінниці.

Апеляційний суд відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість вказаних судових рішень у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувані ухвали скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Категорії справ, які підлягають розгляду у порядку окремого провадження та порядок розгляду таких справи визначено Розділом ІV ЦПК України.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. До категорії цих справ віднесено також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Якщо під час розгляду справи по суті у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 294 ЦПК України).

Порядок звернення до суду із позовною заявою та порядок розгляду справ у позовному провадженні передбачено Розділом ІІІ ЦПК України.

Таким чином, з огляду на наведені норми права, в окремому провадження можуть бути розглянуті лише ті справи, що стосуються неоспорюваних прав, свобод чи інтересів. Якщо ж із заяви, поданої у порядку окремого провадження вбачається справ про право, то такі вимоги підлягають розгляду в загальному порядку.

Із оглянутої в апеляційному суді цивільної справи № 130/744/17 вбачається, що ОСОБА_3 вже зверталась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, просила встановити факт, що вона з 1991 року та по нинішній час постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час розгляду цієї заяви в порядку окремого провадження судом було встановлено наявний спір про право, тому ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2017 року, яка набрала законної сили, заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду, у звязку з чим вона звернулась до суду в загальному позовному провадженні, заявивши вимогу про встановлення вказаного факту.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції, керуючись п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 44 ЦПК України, виходив із того, що від вимоги позовного характеру позивач своєю заявою відмовилась, фактично залишивши як самостійну вимогу встановлення факту, що має юридичне значення, яка не підлягає розгляду в порядку позовного провадження. При цьому позивач не зазначила мети встановлення цього факту. Заявлення позивачем самостійної вимоги про встановлення факту місця свого проживання суд першої інстанції визнав зловживанням ОСОБА_3 особистими процесуальними правами, яке виразилось у поданні нею завідомо безпідставного позову.

Такі висновку суду першої інстанції зроблені з порушенням норм процесуального права, оскільки чинним ЦПК України визначено у якому випадку справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись саме у позовному провадженні. Зокрема, до таких випадків віднесено наявність спору про право (ч.4 ст.315 ЦПК України).

Таким чином, після звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження та залишення її заяви без розгляду у звязку із наявністю спору про право, ОСОБА_3 на законних підставах звернулась до суду із такою вимогою в порядку вже позовного провадження. Натомість суд першої інстанції на це уваги не звернув, у той час як копія вказаної ухвали від 09 серпня 2017 року наявна у матеріалах справи (а.с. 6-8).

Безпідставними є посилання суду й на те, що позивач не вказала мету, з якою вона просить встановити вказаний факт, оскільки згідно ст. 318 ЦПК України це є вимогою до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, поданої в порядку окремого провадження, натомість вимога ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання у квартирі заявлена у порядку позовного провадження, тому форма та зміст позовної заяви, в якій заявлено таку вимогу, передбачені іншою нормою процесуального права, зокрема, положеннями ст. 119 ЦПК України (в редакції цього Кодексу на час звернення з позовною заявою) та чинною зараз ст. 175 цього Кодексу. Суд не позбавлений можливості за діючою редакцією ЦПК України уточнити у позивачки підстави заявлених нею вимог. Суд мав таку можливість і за раніше діючої редакції цього процесуального закону.

У звязку з залишенням позову без розгляду із наведених вище підстав суд першої інстанції, пославшись на положення ч. 9 ст.141, ч. ч. 5, 6 ст. 142, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, постановив ухвалу від 16 березня 2018 року, якою стягнув з позивача на користь ОСОБА_5 2 000 грн. судових витрат з оплати витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, і як наслідок - до постановлення похідної від неї додаткової ухвали про компенсацію ОСОБА_5 судових витрат, тому ці судові рішення залишатись у законній силі не можуть та підлягають скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів цієї справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Положеннями глави 2 розділу V ЦПК України, якою регулюється апеляційне провадження у цивільних справах, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями у разі скасування ухвали про залишення позовної заяви без розгляду з підстав порушення норм процесуального права вирішувати по суті заявлені у ній вимоги, а відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України у такому випадку апеляційний суд повинен скасувати таку ухвалу та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, тому вимога апеляційної скарги про задоволення позовних вимог задоволенню не підлягає, а відтак ця скарга задовольняється лише частково.

Заявлене ОСОБА_3 клопотання про повернення їй судового збору, сплаченого за звернення до суду першої інстанції із позовною вимогою про зобовязання Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області здійснити реєстрацію місця її проживання, від якої вона вподальшому відмовилась, подавши до суду заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 125), апеляційним судом не вирішується, оскільки, як діючим цивільним процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір», до повноважень апеляційного суду на стадії перегляду наведених вище ухвал не віднесено розгляд таких клопотань. З огляду на положення ст.142 ЦПК України, ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладені у п. 44 постанови від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», із таким клопотанням позивач має право звернутись до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, на бюджетний рахунок якого було зараховано сплачений нею судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково, ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 березня 2018 року та додаткову ухвалу цього ж суду від 16 березня 2018 року скасувати, матеріали вказаної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : Т.Б. Сало

ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлено 24 квітня 2018 року.