Справа № 649/82/18
Провадження № 2/649/78/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Соловйова В.В.

секретаря судового засідання Тритяк Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 11.01.2016 року ОСОБА_2 взяв у нього у борг під розписку грошові кошти у розмірі 1150 доларів США, які зобов'язався повернути у строк до 01.04.2016 року. Позивач зазначив, що після 01.04.2016 року він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму позики, але відповідачем станом на 01.02.2018 року жодної суми сплачено не було. З урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 01.02.2018 року розмір основного боргу становить 32016,00 грн. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже відповідач на його користь повинен сплатити 32016,00 грн. основного боргу та 12 798,25 грн. відсотків, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, та інфляційних втрат, що разом становить 44814,25 грн. Позивач просить суд стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь 44814,25 грн. боргу за договором позики, а також судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з"явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що позов підтримує, просить суд його задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 11.01.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики відповідно до якого позикодавець - ОСОБА_1 зобов»язується надати позичальнику - ОСОБА_2 позику в сумі 1150 доларів США, а позичальник зобов"язується прийняти позику та повернути позикодавцю всю отриману суму позики у встановлений договором строк. Позика повинна бути повернутою до 01.04.2016 року включно. Факт отримання позики від позивача підтверджується розпискою ОСОБА_2 про отримання грошових коштів.

Згідно правового висновку, зробленого ВСУ від 18.09.2013 року у справі №6-63 цс 13 про стягнення боргу за договором позики було визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Текст розписки від 11.01.2016 року, в якій немає ніяких особливих відміток про іншу природу взаємовідносин, ніж боргові, в силу ст.ст. 76-81 ЦПК України є належним та допустимим доказом укладанням саме договору займу грошових коштів.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов"язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

Зобов»язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, що передбачено ст. ст. 526, 530 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як видно із письмових матеріалів справи у строк до 01.04.2016 року Відповідачем позика не повернута, у зв'язки з чим Позивач змушений звернутись до суду з даною позовною заявою, а згідно інформації офіційного сайту Національного Банку України, офіційний курс української гривні відносно долару США, станом на 01.02.2018 року становив 2784,3493 грн. (за 100,000 доларів США).

Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом.

Оскільки розмір процентів не встановлено Договором позики, то Позивач має право на отримання процентів у розмірі облікової ставки НБУ.

Враховуючи вищевикладене, суд, відповідно до ст.ст. 509, 526, 530, 612, 625, 629, 1046, 1048, 1050 ЦК України вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 44814,25 грн. боргу за договором позики з урахуванням інфляційних витрат та 3 процентів від суми позики, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати присуджується пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки вони підтверджені: квитанцією №12 від 02.02.2018 року.

На підставі ст.ст. 22, 509, 526, 530, 612, 625, 629, 1046, 1048, 1050, ЦК України, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 223, 265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 44814 гривень 25 копійок боргу за договором позики з урахуванням інфляційних витрат та 3 процентів від суми позики, а також судові витрати у розмірі 704 гривни 80 копійок, а всього кошти у сумі 45519 (сорок п"ять тисяч п"ятсот дев"ятнадцять) гривень 92 копійки.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

КОПІЯ ВІРНА

Суддя В.В. Соловйов

Секретар с/з ОСОБА_3