Справа № 225/652/18
Провадження № 2/225/422/2018
23 квітня 2018 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Мигалевича В.В.,
секретаря судового засідання - Голубової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Дружківської міської ради Донецької області про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків,-
В лютому 2018 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить надати дозвіл на виїзд з України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її супроводі або інших осіб, уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4, до досягнення дитиною 16 років.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27 листопада 2004 року знаходилась у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначила, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2013 року у зв'язку з чим вона 27.12.2017 року звернулась до Дружківського міського суду Донецької області із позовною заявою про розірвання шлюбу. 17.01.2018 року суддею Дружківського міського суду Донецької області було винесено ухвалу про відкриття провадження по справі. На теперішній час триває судовий розгляд, але рішення по справі ще прийнято не було. У зв'язку з проведенням АТО, позивач разом із сином переїхала у м.Дружківка Донецької області, а відповідач по справі залишився мешкати в м.Донецьку. Також, позивач зазначає, що її син з дитинства займається хокеєм з шайбою, навчається у спортивній школі ХК «Донбас» і грає за юнацьку хокейну команду «Донбас 2006», яка на теперішній час знаходиться у м.Дружківка Донецької області. На теперішній час виникла необхідність його виїзду з України для участі у міжнародних турнірах. Спортивною школою ХК «Донбас» з березня 2018 року заплановані участі юнацької хокейної команди «Донбасс 2006» в міжнародних турнірах по хокею з шайбою дітей ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач завчасно повідомила відповідача про необхідність оформлення нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини з України для участі у турнірах, але не зважаючи на це, відповідач не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Телефоном відповідач позивачу повідомив, що у м.Донецьку таку заяву оформити не можливо, а виїхати на територію підконтрольну Українській владі не має змоги.
Вважає, що відмова відповідача в наданні дозволу на виїзд дитини суперечить її інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду із вищезазначеними вимогами.
В судове засідання позивач не прибула, надала заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, просила позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не прибув з невідомої причини, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно.
Представник третьої особи до суду не з'явився, натомість надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення вимог.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
З матеріалів справи убачається, що під час перебування сторін у шлюбі, у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження батьком є відповідач по справі - ОСОБА_2. (а.с.11)
27.12.2017 року позивач звернулась до Дружківського міського суду Донецької області із позовною заявою про розірвання шлюбу. 17.01.2018 року Дружківським міським судом Донецької області постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с.15).
Судом встановлено, що після припинення стосунків між сторонами по справі неповнолітній син залишився проживати разом з позивачем та знаходиться на її утриманні і вихованні. На даний момент позивач разом з сином проживають в м.Дружківка де перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи (а.с.7, 12).
З довідки №49-Т Громадської організації «Дитячо-юнацька спортивна школа «Хокейний клуб «Донбас» від 14 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є вихованцем дитячо-юнацької спортивної школи «Хокейний клуб «Донбас» та дійсно відвідує учбово-тренувальні заняття у відділенні хокею, команда «Донбас 2006». У сезоні 2017/2017 команда «Донбас 2006» представляє клубну ДЮСШ у всеукраїнських змаганнях з хокею з шайбою серед юнаків ІНФОРМАЦІЯ_1, регулярному чемпіонаті «Придніпровська Хокейна Ліга 2006» та приймає участь у багатьох міжнародних змаганнях, для участі у яких команда виїжджає за межі України. (а.с.14)
Також, судом встановлено, що в період з 6 по 8 травня 2018 року команда «Донбас 2006» м.Донецьк приймає участь у міжнародному турнірі з хокею з шайбою серед юнаків ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Могильов, Білорусь, про що свідчить довідка №87-Т від 21 березня 2018 року ГО «ДЮСШ «ХК Донбас». (а.с.30)
Таким чином позивач має можливість на виїзд разом із дитиною за кордон, але відповідач не надає такої згоди на виїзд за межі України, тому на даний час у позивача по справі виникло питання з приводу неможливості отримання дозволу у відповідача на тимчасовий багаторазовий виїзд дитини за кордон.
У зв'язку з цим суд зазначає.
Згідно із ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
При цьому, згідно з приписами ч.ч.2-4 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.
Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від сосунків батьків між собою.
У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Перелік документів та порядок перетину кордону визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України",
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724), передбачається, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Отже, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Враховуючи наведене, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.
Таким чином, позовні вимоги щодо багаторазового виїзду дитини за кордон, а саме до досягнення нею 16- річного віку задоволенню не підлягають, оскільки надання згоди за рішенням суду дозволу на майбутнє на виїзди дитини без згоди батька за кордон суперечить положенням чинного законодавства, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини та фактично можуть позбавити батька дитини брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.
В той же час, приймаючи до уваги зазначені вище положення законодавства, суд може надати право на виїзд дитини одноразово. При цьому, ухвалюючи рішення про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини позивача за межі України, суд виходить з того, що в даному випадку виїзд дитини за кордон для взяття участі у міжнародних турнірах з хокею з шайбою, відповідає його інтересам та бажанням, сприяє його гармонійному та всебічному розвитку.
Суд звертає увагу на те, що при виникненні знов питання про необхідність виїзду дитини за кордон, позивач не позбавлений права звернутися до суду з аналогічним позовом.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме, надання тимчасового дозволу на виїзд за кордон України неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, або інших осіб, уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 в період одного року з дня набрання рішенням суду законної сили.
Крім цього суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У матеріалах справи наявна китанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Раніше, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. За таких обставин суд набуває висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суми сплаченого нею судового збору в розмірі 352,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 280 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Надати тимчасовий дозвіл на виїзд за кордон України неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, або інших осіб, уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 в період одного року з дня набрання рішенням суду законної сили.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 суму сплаченого судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: