Справа № 640/6786/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря Газіної О.С.,

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою, поданою в порядку ст. 317 ЦПК України, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 38, кв. 73, місце смерті: м. Свердловськ Луганської області, яка настала 27 січня 2018 року.

В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що є донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 Мати померла 27.01.2018 р. на території тимчасово не підконтрольній Україні, на підтвердження чого було видано свідоцтво про смерть від 21.02.2018 р. серії І-ВВ №052324. В проведенні державної реєстрації смерті матері їй відмовлено з тих підстав, що для підтвердження факту смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з чим, отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть не вбачається можливим. Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану, та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України.

Заявник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої судове засідання просить проводити за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в судове засідання не зявився.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов висновку що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Заявник звернулась до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції з заявою щодо державної реєстрації смерті її матері ОСОБА_2 та видачі свідоцтва про смерть. Для державної реєстрації смерті заявником було подано свідоцтво про смерть серії І-ВВ №052324, видане 21.02.2018 року відділом запису актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої, Луганської Народної Республіки.

Місто Свердловськ Луганської області, відповідно до розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На підставі пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України, пункту 8 статті 7 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", Постановою від 12.05.2016 № 1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей», місто Свердловськ Луганської області перейменоване на місто Довжанськ.

Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Харківській області 17.04.2018 року прийнято відмову №5583/15.1-04-05, у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, з підстав того, що заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві Юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до даних свідоцтва про смерть, серії І-ВВ №052324, виданого 21.02.2018 року відділом запису актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої, Луганської Народної Республіки, 27 січня 2018 року в місті Свердловськ, так званої Луганської Народної Республіки, померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, про що зроблено актовий запис №277.

Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть №37 від 27.01.2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, померла 27 січня 2018 року. Причина смерті: Хронічна серцева недостатність, Атекросклеротичний кардіосклероз. Також, в довідці про причину смерті (до форми №106/у №37, видаєтся для захоронення) зазначено: ОСОБА_3, вік померлої 85 років, дата смерті 27 січня 2018 року, причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерт.

В п. 13 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року надано розяснення, відповідно до якого заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. The Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що померла 27.01.2018 року в місті Свердловськ (назва після перейменування місто Довжанськ), Луганської області, Україна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 315, 317 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, Україна, дата смерті 27 січня 2018 року, місце смерті: місто Свердловськ (назва після перейменування місто Довжанськ), Луганської області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя І.В. Ніколаєнко