Справа № 570/3784/17
Номер провадження 2/570/310/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

представників сторін - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області (як орган опіки та піклування) про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 олександром Володимировичем (надалі Відповідач), зареєстрованому 09 вересня 2011 року. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року шлюб між ними розірваний. На даний час сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Сторони мають неповнолітнього сина: ОСОБА_6 (03.10.2014 р.н.), який проживає з позивачкою. Позивачка має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину ОСОБА_6 в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя з метою підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Відповідач без жодних вагомих аргументів відмовив в наданні дозволу на оформлення відповідних документів. Така його позиція шкодить інтересам та гармонійному розвитку ОСОБА_6 За таких обставин позивачка просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжяОСОБА_6 (03.10.2014 р.н.)без згоди та супроводу батька ОСОБА_5; та дозвіл на виготовлення відповідних документів.

Позивачка не зявилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримала, просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Представник позивачки позов підтримала та надала суду пояснення з приводу обставин, що описані вище.

Представник органу опіки та піклування не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач повторно не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада, що підтверджується витягом з сайту. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка проти такого вирішення справи не заперечує.

Судом приймається до уваги, що за положеннями статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивачка має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину ОСОБА_6 в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя. Відповідач без жодних вагомих аргументів відмовив в наданні дозволу на оформлення відповідних документів та у дозволі на виїзд дитини за кордон.

При прийнятті рішення суд враховує наступне.

Згідно з положеннями статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладені рівні обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ч.1 та 2 статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Статтею 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Суд вважає, що ненадання відповідачем своєму сину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозволу на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього і дальнього зарубіжжя на відпочинок порушує законні права неповнолітньої дитини.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Оскільки у позивачки є труднощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, а виїзд в такий проміжок часу та в таку країну зумовлений необхідністю забезпечення інтересів дитини та її потреб у реалізації соціального, фізичного та духовного розвитку і оздоровлення, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, то заявлений позов підлягає до задоволення.

Судом також приймається до уваги, що відповідач з січня 2015 року не сплачує аліменти на утримання дитини згідно до виконавчого листа у справі № 570/342/15-ц, що був виданий Рівненським районним судом Рівненської області. Станом на лютий 2018 року заборгованість складає 22 800 грн. (600 грн. х 38 місяців).

І хоча наявність заборгованості зі сплати аліментів понад шість місяців є достатньою для того, щоб позивачка скористалася своїм правом на виїзд дитини за межі України без згоди батька дитини, і в даному випадку кількість таких виїздів законодавством не регламентована, проте суд вважає за можливе задоволити заявлений позов. Адже позивачка має право самостійно обирати спосіб захисту свого права. Окрім того, позивачка не може бути впевнена в тому, що працівники Держприкордонслужби нададуть можливість позивачці разом з дитиною перетнути Державний кордон України без наявності документів, що визначені статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задоволити повністю.

Надати дозвіл ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) на тимчасове багаторазове вивезення за межі України сина ОСОБА_6 (03.10.2014 р.н.) без згоди батька ОСОБА_5, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку; та дозвіл на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон (чи інших необхідних документів) без згоди батька дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складене 24.04.2018 року