Справа № 371/1593/15-ц Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/1675/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 19.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Тимашевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що 20 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником є ПАТ «УкрСиббанк») і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу кредит для придбання автомобіля в розмірі 37954 долари США строком на 7 років із розрахунку 13,5 % річних, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування.

Зазначав, що 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ОСОБА_3 передав (відступив) ОСОБА_4 право вимоги за рядом кредитних та забезпечувальних договорів, в тому числі за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2, про що позичальник був повідомлений. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна первісного кредитора на ПАТ «Дельта Банк», до якого перейшло право вимоги.

Вказував, що за умовами кредитного договору позичальник ОСОБА_2 мав повертати кредит щомісячними платежами згідно графіку платежів (додаток № 2 до договору), однак не виконує цих обовязків, станом на 07 серпня 2015 року має прострочену заборгованість в розмірі 2383745,33 грн., з яких тіло кредиту 803394,12 грн., проценти 1051411,90 грн., пеня 496578,98 грн., 3 % від боргу по тілу кредиту 18359,49 грн., 3 % від боргу по процентам 14000,85 грн. Посилаючись на ч.2 ст.1050, ст.1054 ЦК України та умови кредитного договору, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь банку борг за кредитним договором в розмірі 2383745,33 грн. та судові витрати.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року у позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із таким рішенням ПАТ «Дельта Банк»подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує хибністю висновків суду про наявність підстав для застосування строку позовної давності і як наслідок відмови у позові. Вважає, що оскільки строк дії кредитного договору встановлено до 20 серпня 2015 року, то саме з даної дати має обчислюватися строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де виклав свою позицію щодо доводів апеляційної скарги, вказавши, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», а доводи апеляційної скарги банку є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Дельта Банк» подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Миронівського районного суду Київської області як незаконне.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_5, про час розгляду справи повідомлений, подав клопотання про відкладення розгляду, пославшись на розлад здоровя, проте причини його неявки визнано неповажними, бо він не надав суду доказів про наявність будь-якого розладу здоровя, що у свою чергу згідно ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позичальник ОСОБА_2 не виконав обумовлених кредитним договором обовязків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів і має заборгованість, що у свою чергу свідчить про порушення прав кредитора.

Проте порушені права нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» захисту не підлягають у звязку із пропуском банком встановленого законом строку звернення до суду за захистом свого права.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» і відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит для придбання автомобіля в розмірі 37954 долари США строком до 20 серпня 2015 року із розрахунку 13,5 % річних, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно п.1.2.2 кредитного договору позичальник ОСОБА_2 мав повертати кредит шляхом внесення щомісячних платежів за кредитом та процентами згідно графіку платежів (додаток № 2) в розмірі 705 доларів США кожний, однак не виконував цих обовязків і має заборгованість.

Згідно п.п.3.1.3, 6.1.2 кредитного договору у випадку прострочення платежів банк вправі вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі (т.1 а.с.8-17).

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок укладення якого відбулася заміна первісного кредитора на ПАТ «Дельта Банк», до якого перейшло право вимоги.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі (за періодичними платежами з моменту несплати окремого платежу) або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Судом встановлено, що у звязку із невиконанням позичальником ОСОБА_2 передбачених кредитним договором обовязків по внесенню щомісячних платежів і наявністю простроченої заборгованості, первісний кредитор ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до вимог закону (ст.1050 ЦК) та умов кредитного договору скористався своїм правом на повернення кредиту достроково і 25 березня 2010 року звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_2 про дострокове повернення кредиту в розмірі 45251 долар США, що стверджується позовною заявою банку із датою її реєстрації та ухвалою суду про відкриття провадження від 01 квітня 2010 року (т.1 а.с.102-107).

Тобто, предявивши вимогу про повне дострокове повернення тіла кредиту, процентів та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та п.п.3.1.3, 6.1.2 кредитного договору змінив строк виконання основного зобовязання, а отже передбачений ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності тривалістю у три роки підлягає обрахуванню від цієї дати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 02 квітня 2012 року позов банку залишено без розгляду (т.1 а.с.111).

Отже, після використання свого права на дострокове повернення кредитних коштів і зміну строку виконання основного зобовязання, як первісний кредитор ОСОБА_3 так і новий кредитор ОСОБА_6 не предявили вимог до ОСОБА_2 про виконання основного зобовязання і стягнення боргу за кредитом на протязі строку позовної давності, тобто упродовж трьох років із березня 2010 року, пропустивши його.

Даний позов предявлено ПАТ «Дельта Банк» до суду лише 29 серпня 2015 року, що стверджується поштовим штемпелем на конверті (т.1 а.с.41).

Відповідачем ОСОБА_2 до суду подана заява про застосування наслідків спливу позовної давності (т.1 а.с.124-125).

За таких обставин з огляду на те, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою про повернення кредитних коштів, поновити який банк не просить, а також враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд обгрунтовано застосував позовну давність і відмовив у позові з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» про те, що банком не пропущено строк позовної давності, бо строк дії кредитного договору встановлено сторонами до 20 серпня 2015 року і семе з цієї дати слід обчислювати строк позовної давностіне грунтуються на вимогах закону і матеріалах справи.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд має враховувати, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову.

Отже, предявленням до суду позову про дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінює строк виконання основного зобовязання (правова позиція у постановах Верховного Суду України: від 03 лютого 2016 року у справі № 6-18цс16; від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16).

Поскільки ПАТ «УкрСиббанк» змінив строк виконання основного зобовязання, предявивши 25 березня 2010 року позов до суду до ОСОБА_2 про повне дострокове повернення кредиту, то строк позовної давності має обраховуватися із цієї дати, а не із дати закінчення дії кредитного договору, як помилково вважає банк.

Посилання представника ПАТ «Дельта Банк» на те, що банк як новий кредитор отримав право вимоги лише у 2011 році і строк позовної давності має обраховуватися з моменту заміни сторони у зобовязанні безпідставні та не грунтуються на законі.

Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нього кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже за змістом даних норм заміна кредитора у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: