АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3135/17 22-ц/774/451/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/3135/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Кривому Розі в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргоюпозивача ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 жовтня 2017 року, яке ухвалене суддею Ваврушак Н.М. у м. Кривому Розі,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру сплачуваних аліментів.

В мотивування заявлених вимог зазначив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1та на утримання якої за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2012 року з нього стягуються аліменти в розмірі твердої грошової суми 1500 грн. щомісяця. Із зазначеним рішенням він не згоден оскільки не працює, заробітку не має та сам перебуває на утриманні своєї матері, тому просив суд змінити розмір стягнутих з нього аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1500 грн. на 1/4 частину його заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не відповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував те, що він не був присутній під час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, не отримував позовну заяву, не був обізнаний про розмір стягнутих аліментів та не встиг вчасно оскаржити рішення. Суд залишив поза увагою відсутність у нього коштів для сплати аліментів та дійшов помилкового висновку про недоведеність ним скрутного матеріального становища, незадовільного стану здоровя та відсутності можливості працевлаштування. Крім того, суд не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_4, яка доводиться йому матірю.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року розірвано (а.с. 9,7).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень. щомісячно до повноліття дитини починаючи стягнення з 23.01.2017 року (а. с. 8). Рішення суду набрало законної сили 07.03.2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем, в порушення ст. 60 ЦПК України, не надано доказів, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини змінилося його матеріальне та сімейне становище або стан його здоровя, а також доказів, підтверджуючих необхідність зміни розміру аліментів, та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення (збільшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Отже, підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як на підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що він не працює, не отримує доходів, не має можливості працевлаштуватися за станом здоровя, а також наявність численних боргів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

В порушення вищезазначених вимог законодавства, позивачем не надано доказів, які б свідчили про зміну його матеріального та сімейного становища або стану його здоровя.

Надані позивачем акти дослідження стану здоровя, датовані 25.01.2007 року, 18.10.2005 року, 17.02.2010 року, 16.04.2010 рок, передували вирішенню судом питання про стягнення аліментів, та не є належним доказом погіршення його стану здоровя. (а.с.39-42)

Посилання позивача на відсутність можливості працевлаштування також не заслуговують на увагу, оскільки позивач є молодою та працездатною особою.

Наявність боргових зобовязань не є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

З огляду на вищезазначене доводи апеляційної скарги про неврахування судом його відсутності під час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, необізнаність про їх розмір та неможливість вчасного оскарження рішення, на увагу не заслуговують, оскільки ніщо не заважало позивачу виявити належну зацікавленість та скористатися своїми правами, передбаченими ст. 27 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення рішення). Крім того, як зазначає сам позивач в позовній заяві, він був обізнаний про розгляд справи та був присутній у приміщенні суду в день ухвалення рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 жовтня 2017 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 20 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: