Єдиний унікальний номер 235/6359/17 Номер провадження 22-ц/775/488/2018
Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Краснощокової Н.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 235/6359/17 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Автопідприємство «Укрбуд», третя особа Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Автопідприємство «Укрбуд» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2018 року (суддя Хмельова С.М., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Покровськ Донецької області, повний текст рішення складено 24 січня 2018 року),-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Автопідприємство «Укрбуд» (далі ОСОБА_3 «Автопідприємство «Укрбуд») про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він працював водієм 1 класу в ОК № 1 на а/м КРАЗ 6510 в ОСОБА_3 «Автопідприємство «Укрбуд» з 28.05.2010 року. 24 лютого 2017 року на роботі отримав виробничу травму, у звязку з чим було складено акти за формою Н-5 та Н-1 від 29 березня 2017 року. Після проходження курсу лікування рішенням МСЕК від 09 жовтня 2017 року він визнаний інвалідом 3 групи по трудовому каліцтву та встановлений ступень втрати працездатності у розмірі 60% з переоглядом 09 жовтня 2018 року. Визначена потреба у додаткових видах допомоги медикаментозне та оперативне лікування за наслідками трудового каліцтва. За висновком про умови та характер праці йому протипоказана важка фізична праця. Через травму він змушений тривалий час приходити лікування, яке продовжується до теперішнього часу. У нього порушився сон та підвищився артеріальний тиск, він став роздратованим. Він змушений докладати багато зусиль для нормального існування. Тривале лікування позначилось не тільки на його здоровї, а також й на психіці. Відносини в його родині погіршилися, він став інвалідом, позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обовязки по дому, усі турботи по будинку лягли на його матір, що повинна здійснювати догляд за ним. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 «Автопідприємство «Укрбуд» на його користь 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 «Автопідприємство «Укрбуд» на користь ОСОБА_2 у якості відшкодування моральної шкоди 35 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 «Автопідприємство «Укрбуд» подало на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На думку відповідача, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції повинен був врахувати вимоги розумності та справедливості, про що зазначено в частині 3 ст. 23 ЦК України. Тобто, вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 35 000 грн. є значно завищений. Крім того, згідно з актом про нещасний випадок єдиною особою, яка допустила порушенням вимог законодавства про охорону праці був визнаний ОСОБА_2

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

В частині 1 ст. 274 ЦПК України зазначено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин.

Крім того, згідно із частиною 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Даній справі спір виник із трудових правовідносин, тому така справа відповідно до вищевказаних норм розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з відповідачем у справі з 28.05.2010 року. Прийнятий водієм 1 класу в ОК №1 на автомобілі КрАЗ 6510, зайнятого на гірничих роботах на поверхні в технологічному процесі тяжких і шкідливих виробництв (а. с. 28-34).

24.02.2017 року під час виконання трудових обовязків з ним стався нещасний випадок.

У звязку з травмою ОСОБА_2 був доставлений у Мирноградську ЦМЛ з діагнозом: Важка поєднана множинна травма тіла. Травматичний шок 2 ст. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Відкритий 2-х сторонній перелом нижньої щелепи зі зміщенням. Забита рана підборіддя. Відкритий уламковий перелом с/з-н/з ліктьової кістки, внутрішньо суглобовий перелом дистального метаепіфіза променевої кістки. Уламковий перелом головки ліктьової кістки правого передпліччя зі зміщенням відламків. Відкритий уламковий перелом основи 2, 3 п'ясткових кісток, човноподібної кістки, основної фаланги 3 пальця правої кисті зі зміщенням. Відкритий розрив дистального радиульнарного зчленування. Забиття, подряпина грудної клітини. Забита рана з/з лівого стегна з пошкодженням прямого м'яза стегна. Акубаротравма. Знаходився на лікуванні з 24.02.2017 року по 16.03.2017 року (а. с. 19-20).

В період з 30.03.2017 року по 24.04.2017 року знаходився на лікуванні в Покровській ЦМЛ з діагнозом: відкритий двосторонній перелом нижньої щелепи в області суглобового відростка зліва і в ментальному відділі зі зміщенням. ЗЧМТ. Забій головного мозку (травма на виробництві 24.02.2017року) (а. с. 21).

Згідно висновку нейрохірурга м. Краматорськ від 29.03.2017 року, ОСОБА_2 був поставлений діагноз: важка поєднана травма на виробництві (24.02.2017): забій головного мозку І ступеню з двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, помірним атактичним синдромом, посттравматичної ВСД за гіпертонічним типом діенцифальними кризами переважно симпато-адреналового характеру, стійкою возомоторною цифалгією, вираженим астено-невротичним синдромом. Відкритий двобічний перелом нижньої щелепи зі зміщенням. Забійна рана мяких тканин обличчя. Множинні відкриті переломи, зі зміщенням, правої верхньої кінцівки. Забій, садини грудної клітини. Забійна рана передньої третини лівого стегна з ушкодженням прямого мяза стегна. Акубаротравма. Травматичний шок II ступеню. Операція 24.02.2017 року МОС кісток правої верхньої кінцівки (а. с. 22).

В період з 05.05.2017 року по 17.05.2017 року знаходився на лікуванні в Родинській ЦМЛ з діагнозом: важка сочетана травма тіла на виробництві (24.02.2017 - забій головного мозку І ступеню. Травматичний шок 2 ст. Акубаротравма), з двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, помірним вестибуло-атактичним синдромом, посттравматична ВСД за гіпертонічним типом, діенцифальними кризами, переважно симпато-адреналового характеру, стійкою возомоторною цифалгією, вираженим астено-невротичним синдромом. Відкритий двобічний перелом нижньої щелепи зі зміщенням. Забійна рана мяких тканин обличчя. Множинні відкриті переломи, зі зміщенням, правої верхньої кінцівки. Забій, садини грудної клітини. Забійна рана передньої третини лівого стегна з ушкодженням прямого мяза стегна (а. с. 23-24)

Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 24 лютого 2017 року о 08-50 год. на ОСОБА_3 «Автопідприємство «Укрбуд» з ОСОБА_2, висновком комісії встановлено, що даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1. Комісія також прийшла до висновку, що особами, дії або бездіяльність яких привели до нещасного випадку є ОСОБА_2 (а. с. 12-17).

29 березня 2017 року складений Акт №1 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений начальником ГУ Держпраці в Донецькій області ОСОБА_4П , де позивач вказаний потерпілим (а. с. 6-10).

09.10.2017 року позивач був оглянутий на МСЕК. За результатами огляду визнаний інвалідом групи по трудовому каліцтву та встановлений ступень втрати працездатності у розмірі 60% з переоглядом 09.10.2018 року. Визначена потреба у медикаментозному лікуванні, санаторно-курортному лікуванні при відсутності протипоказань, протезування зубів (а. с. 25).

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд першої інстанції виходив з принципів розумності та справедливості, врахував фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоровя, глибину, характеру і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд першої інстанції вважав, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 35 000 грн.

Зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, із змісту цієї статті вбачається, що до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до норм ЦПК України вказані обставини повинні бути доведені.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) зазначено, що ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоровя позивачем було надано висновок МСЕК від 09.10.2017 року, згідно з яким йому встановлено 60% втрати професійної працездатності з переоглядом 09.10.2018 року (а. с. 25).

В пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року розьяснено, що суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня встановлення професійного захворювання.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до статті 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки трудове каліцтво, у даному випадку, повязане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, то відповідальність по відшкодуванню такої шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Згідно із ст. 57 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент подання позовної заяви, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Доказами, на підставі яких суд встановив наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт проведення розслідування нещасного випадку, висновок МСЕК про встановлення позивачу втрати професійної працездатності.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про заподіяння позивачу моральної шкоди у звязку із ушкодженням його здоровя на виробництві відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у звязку з ушкодженням здоровя, повязаним із виробничою травмою, неможливість його відновлення, порушення нормальних життєвих звязків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами у справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоровя, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. Суд також правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення 35 000 грн. з ОСОБА_3 «Автопідприємство «Укрбуд», що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості. Доводи апеляційної скарги про значно завищений розмір моральної шкоди є безпідставними.

Посилання скаржника на частину 3 ст. 13 ЦК України та частину 3 ст. 16 ЦК України є необґрунтованим, оскільки отримання травми на виробництві не можна вважати дією, яка вчиняється з наміром завдати шкоди іншій особі.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384, ч. 3 ст. 389 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Автопідприємство «Укрбуд» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 25 квітня 2018 року.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: О.В. Агєєв

ОСОБА_5