Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1709/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2018 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі Рудніцькій О.П.

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та зобов»язання відповідачки надати позивачу ключ від вхідних дверей квартири та укласти нотаріально посвідчений договір про володіння та користування спільним майном відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності.

В обґрунтування вимог вказує, що йому та відповідачці на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частини квартири №53, що за адресою: селище Гусятин, вул.Тернопільська, 6, що підтверджено рішенням Гусятинського районного суду від 23 вересня 2010 року. Посилаючись на те, що між ними після розірвання шлюбу виникли неприязні стосунки та вони не можуть дійти згоди про порядок користування квартирою, просив зобов»язати відповідачку не чинити перешкод в користуванні житлом та зобов»язати відповідачку надати йому ключ від вхідних дверей квартири та укласти нотаріально посвідчений договір про володіння та користування спільним майном відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності.

Крім того вказав, що після того як він декілька разів їздив за кордон на заробітки, у зв»язку з чим його тривалий час вдома не було, відповідачка поміняла у квартирі вхідні двері та замок на них, чим чинить йому перешкоди в користуванні його частиною квартири. Посилаючись на наведене просить позов задовольнити.

У судовому засідання позивач позов підтримав, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Також вказав, що переговорів з відповідачкою з приводу домовитися про порядок користування квартирою не вів, оскільки він до 31.03.2016 року сам приходив до квартири, але двері були зачиненні. Від проживання у шлюбі з відповідачкою, в них народилися два сини. Один з них помер. До правоохоронних органів з приводу вирішення даного спору не звертався, оскільки його лякали невідомі особи під час телефонних розмов з ним. Звертаючись 04.05.2016 року із заявою до селищного голови селища Гусятин про розгляд зазначеного спору комісійно, у відповідь отримав лише письмову відповідь, що вирішення даного питання не входить до компетенції селищної ради.

Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоч була належним чином повідомлена про день, час, місце розгляду справи. Проте, до суду 20.11. 2017 року надіслала письмові заперечення на позов, згідно яких позовні вимоги позивача не визнає. У вказаних запереченнях вказала, що 25 червня 1978 року між нею та позивачем ОСОБА_1, було зареєстровано шлюб, який був розірваний 17 серпня 2005 року згідно рішення Гусятинського районного суду від 17 серпня 2005 року. Після розірвання шлюбу із позивачем вона нової сімї не створювала та до сьогоднішнього дня в зареєстрованому шлюбі не перебуває. За час шлюбу із позивачем ними спільно на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.1992 року було придбано спірну квартиру. Згідно рішення Гусятинського районного суду від 23 вересня 2010 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. З 1992 року до 2003 року вона спільно із позивачем та їх дітьми проживали у вище вказаній квартирі АДРЕСА_1. У 2003 році відповідач виїхав на заробітки закордон і з цього часу у вищевказаній квартирі фактично не проживав. Однак, до сьогоднішнього дня позивач зареєстрований у спірній квартирі та у нього наявні ключі від вхідних дверей даної квартири, які дала йому вона -ОСОБА_2. Після повернення позивача жодних перешкод у користуванні належною йому ? частини вказаної квартири вона не чинила, не чинить та не створює. Натомість сам позивач створив іншу сімю та проживає окремо від відповідачки не в квартирі АДРЕСА_2

Також вказала, що в позовній заяві позивач не навів та не надав суду докази, які б доводили, що вона чинить йому будь-які перешкоди в користуванні належною йому ? квартири АДРЕСА_2, а також, які б доводили, що ОСОБА_2 не допускає його до зазначеної квартири., оскільки у позивача наявні ключі від вхідних дверей даної квартири та він у будь-який час може вільно увійти та користуватися належним йому майном.

Крім того, зазначили, що ЦК України не містить такого способу захисту права, як зобов»язання чи спонукання до укладення договору про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до часток у праві спільної часткової власності, а тому така вимога позивача є безпідставною, необгрунтованою та такою, що суперечить приписам ч. 1 ст. 19 Конституції України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюб з 1978 року, який було розірвано 17 серпня 2005 року, що стверджується копією рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області про розірвання шлюбу від 17.08.2005 року.

Від даного шлюбу у них народилися два сини , один з яких помер, а інший на на даний час є повнолітнім.

За час проживання сторін у шлюбі ними 30.05.1992 року на підставі договору купівлі-продажу було придбано квартиру №53, що за адресою: селище Гусятин, вул.Тернопільська, 6, що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2010 року.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23.09.2010 року за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на ? частини вищевказаної квартири.

Спірна квартира складається із трьох кімнат площею 17,4 кв.м. , 11,6 кв.м. та 11,6 кв.м, приміщень загального користування - коридорів, кухні, туалету, ванної кімнати, що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2010 року та не заперечено позивачем в судовому засіданні.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, заперечень на позов та підтверджено в судовому засіданні позивачем на вказаній житловій площі зареєстровані позивач ОСОБА_1, його колишня дружина- відповідачка ОСОБА_2.

Сторони по справі перебувають у неприязних відносинах і домовленості відносно порядку користування квартирою не досягнуто.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

В силу вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із пояснень позивача у судовому засідання вбачається, що у нього немає ключа від квартири та він не має вільного доступу до неї. Проте, дані факти не визнаються відповідачкою по справі та не підтверджені в судовому засіданні позивачем належними доказами.

В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не представлено, а судом не здобуто будь-яких доказів на підтвердження факту спричинення відповідачем йому перешкод в користуванні спірною квартирою.

Крім того позивачем не представлено і в судовому засіданні не здобуто доказів про те, що позивач звертався до відповідача з пропозицією домовитися про порядок користування спірною квартирою.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні квартирою слід відмовити.

Факти наявності непорозумінь між сторонами по справі та звернення позивача до Гусятинської селищної ради з приводу вирішення вказаного вище питання самі по собі не можуть бути доказами чинення відповідачем позивачу перешкод в користуванні спірною квартирою.

Суд також вважає, що до задоволення не підлягають вимоги про зобов»язання відповідачки надати позивачу ключ від вхідних дверей спірної квартири та укласти нотаріально посвідчений договір про володіння та користування спільним майном відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності оскільки вони є похідними від першої вимоги позову, в задоволенні якої відмовлено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом та зобов»язання відповідачки надати позивачу ключ від вхідних дверей квартири та укласти нотаріально посвідчений договір про володіння та користування спільним майном відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності слід відмовити.

На підставі наведеного,ст.ст.383, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жителя селища Гусятин, АДРЕСА_3 до ОСОБА_2, паспорт серії МС №663990, жительки селища Гусятин АДРЕСА_3 про усунення перешкод в користуванні 1/2 частиною квартири №53, що в селищі Гусятин по вул. Тернопільська, 6 Гусятинського району Тернопільської області та зобовязання відповідача надати ключ від вхідних дверей спірної квартири та укладення договору про порядок володіння та користування спірним житлом, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя-підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду Т.М. Цвинтарна