Номер провадження: 22-ц/785/2453/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, зацікавлена особа Публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_4 та Кредит», в особі Філії «Одеське регіональне управління» Публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_4 та Кредит»,

встановила:

До Приморського районного суду м. Одеси 26.08.2016 року звернувся заявник, зазначаючи, що в провадженні державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ знаходилось виконавче провадження №40613464, розпочате 16.10.2013 року на підставі виконавчого листа №2-10013/13, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» заборгованості. Заявник зазначає, що в повному обсязі виконав свої зобовязання перед ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит», тому банк звернувся до приватного нотаріуса, який посвідчував договір іпотеки, та 18.04.2012 року останнім зроблено відповідний напис на іпотечному договорі про повне виконання зобовязань ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит». 12.04.2016 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, однак арешт, накладений на майно боржника, не знятий. В подальшому заявник звернувся із заявою щодо скасування накладеного арешту, за наслідками розгляду якої повідомлено про відсутність підстав для його скасування. Оскільки, як зазначає заявник, зобовязання перед ПАТ «БАНК «ОСОБА_4 та кредит» ним повністю виконано, він вважає неправомірними дії державного виконавця щодо незняття арешту з належного йому майна та просить суд зняти арешт та заборону відчуження майна, накладені постановою державного виконавця від 06.11.2013 року в виконавчому провадженні №40613464 та виключити відомості про ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

Представник заявника в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.

Представник ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. В запереченнях на скаргу зазначив, що заборгованість боржником погашено лише частково, у звязку з чим відсутні підстави для скасування арешту майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та постановлення нової, якою скаргу задовольнити, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду про стягнення на користь ПАТ «ОСОБА_4 та кредит» виконане; термін дії обтяжень рухомого майна сплинув 08.09.2017 року, тобто не уснував на час ухвалення судового рішення, яке оскаржується, а також не перевірив наявності відомостей щодо ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі боржників.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Постановою старшого державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ від 16.10.2013 року відкрито виконавче провадження №40613464 з виконання виконавчого листа №2-10013/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 30.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 713 737,88 грн. Як вбачається із заяви про відкриття виконавчого провадження, залишок боргу складає 1 889 150,88 грн. та в цій частині відкрито виконавче провадження.

06.11.2013 року постановою державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ ОСОБА_3 накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

З витребуваних судом першої інстанції матеріалів ВП №40613464 вбачається, що починаючи з 21.05.2015 року заявник неодноразово звертався із заявами щодо завершення виконавчого провадження, зазначаючи на повне виконання зобовязання щодо погашення заборгованості.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця, за наслідками розгляду якої ухвалою суду від 13.06.2016 року скарга частково задоволена, зобовязано державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_3, або іншого державного виконавця, в провадженні якого буде знаходитися виконавче провадження ВП №40613464 на момент виконання ухвали суду, розглянути клопотання ОСОБА_2 про закінчення виконання виконавчого провадження ВП 40613464 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» в звязку з повним виконання боржником грошових зобовязань перед стягувачем, в задоволенні решти вимог скарги відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.12.2016 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та передано на новий розгляд. Зокрема, судом встановлено такі обставини: 18.04.2012 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 звернувся представник ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» з заявою, якою він підтверджує ту обставину, що ОСОБА_2 виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі і цим припинив дію основного зобовязання та іпотечного договору, а тому представник ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» надає згоду на зняття заборони з квартири номер № 60 в будинку № 23 по вулиці Армійській в м. Одесі та надає згоду на виключення запису з Державного реєстру іпотек вищевказаної квартири. З документів, належним чином завірених нотаріусом, які надійшли до суду на виконання ухвали суду від 14.03.16 року про забезпечення доказів, вбачається, що приватний нотаріус ОСОБА_5 перевірила повноваження представника ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» та 18.04.2012 року, у звязку з припиненням іпотечного договору на підставі повного виконання зобовязань ОСОБА_2, та на підставі листа ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» від 18.04.2012 року, зняла заборону відчуження зазначеного майна. Разом з тим, повертаючи на новий розгляд справу, суд апеляційної інстанції виходив з пояснень представника ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит», що шляхом реалізації предмета іпотеки заборгованість була погашена лише частково та залишок в розмірі 1 889 150,88 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2017 року скаргу задоволено частково, визнано бездіяльність державного виконавця Першого Приморського ВДВС щодо не розгляду клопотання ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» у виконавчому провадженні ВП40613464 неправомірною, в іншій частині скаргу залишено без задоволення.

Таким чином, ні під час розгляду даної справи, ні під час розгляду вищезазначеної скарги заявником не надано належних доказів повного погашення заборгованості перед ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит», таких обставин не встановлено і судом. Таким чином, суд першої інстанції вірно вважав недоведеними посилання заявника стосовно повного погашення заборгованості.

Постановою старшого державного виконавця Приморського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_6 від 12.04.2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання щодо правомірності дій державного виконавця стосовно незняття арешту з майна, суд першої інстанції вірно керувався положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції, чинній на час завершення виконавчого провадження.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, законодавством чітко визначено випадки, в яких державний виконавець зобовязаний зняти арешт з майна боржника, зокрема у випадку закінчення виконавчого провадження в порядку ст. 49 Закону та повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав в порядку ст. 48 Закону, тоді як виконавчі провадження №40613464 завершено на підставі п.4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тож підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1,3,11частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відсутні підстави для виключення відомостей стосовно ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, а вимоги скаржника про скасування вказаної ухвали районного суду не основані на законі і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді А.І. Дрішлюк

ОСОБА_7

Повне судове рішення складено 23.04.2018 року.

Суддя Р.Д. Громік