Справа № 439/1384/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючої судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Ковальчук Н.І., заявника ОСОБА_1, представника заявника адвоката ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, її представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та дружини без шлюбу,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася з даною заявою до суду, в якій просить постановити рішення, яким встановити факт, що вона проживала однією сімєю з 1989 року з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 без шлюбу.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника адвокат ОСОБА_2 заяву підтримали, просять суд її задовольнити. В судове засідання 19.04.2018 року адвокат не зявився, заявник просила розгляд справи продовжити у його відсутності.

Заінтересована особа приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Судом до участі у справі залучено ОСОБА_3.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 вимоги заявника заперечили, просять відмовити у їх задоволенні.

Суд, взявши до уваги пояснення учасників судового засідання та свідків, зясувавши обставини у справі, перевіривши їх доказами, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 2, 4, 5 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Під час судового розгляду встановлено, що 15.02.2005 року заявник ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, який помер 15.03.2017 року. Ці факти не заперечуються сторонами та підтверджуються наявними у справі доказами, а саме, копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією свідоцтва про смерть (а.с. 7, 8).

Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку, який знаходиться по вул. Довгій, 18 в с. Лагодів Бродівського району Львівської області.

Із змісту заяви вбачається, що заявник після смерті чоловіка «звернулась до нотаріуса з приводу відкриття спадщини, нотаріус повідомила, що для більш повного та об»єктивного вирішення питання про спадщину необхідно у судовому порядку встановити факт проживання однією сім»єю з ОСОБА_6 без шлюбу».

Заявник стверджує, що вона ще з 1989 року проживала однією сім»єю з ОСОБА_6 до дня його смерті. Такі твердження заперечуються третьою особою ОСОБА_3, яка є дочкою ОСОБА_6 (а.с. 65), яка стверджує, що ОСОБА_1 проживала однією сім»єю з її батьком лише з 1991 року.

Пунктом 1 частини 1 статті 318 ЦПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено, з якою метою заявник просить встановити факт. Із змісту заяви ОСОБА_1 та її пояснень в судовому засіданні вбачається, що даний факт необхідний їй для того, щоб реалізувати своє право на спадщину.

Проте, в ході розгляду справи встановлено, що після смерті ОСОБА_6 його спадкоємці дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 успадкували житловий будинок з дворовими спорудами № 18 по вул. Довгій в с. Лагодів Бродівського району Львівської області по ? частки та кожна з них отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2017 року (а.с. 21).

Іншого спадково майна немає.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що заявник ОСОБА_1 реалізувала своє право на спадщину та не повідомила про це суд. Її право на спадщину ніким не порушене, майнового спору немає.

Керуючись ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 18, 43, 44, 53, 58, 62, 64, 227, 228, 241, 244, 258, 259, 263-265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_6 з 1989 року до моменту його смерті 15 березня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його оголошення.

Суддя: ОСОБА_7