Справа № 336/1992/16-ц
Пр. № 2/336/119/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики у сумі 101361 грн.

В заяві зазначив, що 30 квітня 2013 року сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у позику та зобовязався повернути не пізніш 30 квітня 2015 року 3900 доларів США. Сторони уклали зазначений правочин в простій письмовій формі. До теперішнього часу зазначену суму відповідач не повернув. Таким чином, взяті на себе зобов'язання ОСОБА_2 не виконав, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь 3900 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.04.2016 року складає 101361 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1013,61 грн..

В судове засідання позивач не зявився. Його представник надала письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Представник відповідача надала аналогічне звернення, яке заяву про невизнання позову.

Вказані обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність сторін.

Зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що 30 квітня 2013 року сторони уклали договір позики, згідно із умовами якого відповідач отримав у позивача у позику 3900 доларів США, що еквівалентні 101361 грн., які зобовязався повернути в строк до 30 квітня 2015 року. Договір укладений у простій письмовій формі (а. с. 7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону, а згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданому суду оригіналу розписки від 30 квітня 2013 року відповідач отримав у позивача в позику 3900 доларів США на строк до 30 квітня 2015 року; наявність боргового документа у кредитора свідчить про невиконання зобовязання, що обєктивно підтверджує правовідносини, які виникли між сторонами.

Зазначений доказ є належним і допустимим, оскільки сторонами дотримані вимоги закону до форми договору позики при його укладенні.

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для задоволення позову.

Заперечення відповідача в особі представника проти задоволення позову на рішення суду не впливають, оскільки відповідач всупереч вимог засади змагальності цивільного судочинства переконливість цих тверджень не доводить жодними фактичними даними, тоді як вимоги позивача, як зазначено, ґрунтуються на достовірних, належних та допустимих доказах.

Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з відповідача на користь ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 77-82, 141, 206, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок виконання зобовязань за договором позики 101361 грн. 00 коп. та 1013 грн. 61 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів після складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива