Справа № 500/5530/17
Провадження № 2/500/489/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого - судді Грубіян Л.І.,
при секретарі - Івановій Л.П..,
за участю представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні дачним будинком з надвірними спорудами шляхом вселення,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні дачним будинком з надвірними спорудами шляхом вселення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона за договором який зареєстровано на Одеській товарній біржі №6417 від 25.06.2001 року, стала власником 1/2 частини садового будиночку площею 38,4 кв.м. з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Другим співвласником є її колишній чоловік ОСОБА_3. На свою частку вона зареєструвала право власності.
На підставі рішення суду Ізмаїльського міськрайоного суду від 11 серпня 2017 року біржова угода визнана дійсною і за нами визнано право власності по 1/2 частині кожному.
Шлюб між сторонами був зареєстрований 22.02.1991 р., та рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеською області суду від 10.10.2013 року шлюб розірвано та стягнути аліменти на дітей.
Під час спільного життя народилося троє дітей. Двоє доньокОСОБА_4 та ОСОБА_5, які мешкають з позивачкою.
З квітні 2015 року вона була змушена піти з житлового будинку, оскільки відповідач став виганяти її і дочок з даного будинку, де вони фактично всі мешкали. Конфлікт носив щоденний характер і жити в одному будинку стало невозможно. З того часу вона змушена була винаймати житло за різними адресами, тому що іншого житла не мала. У будинок відповідач їх не пускає, на період його відсутності в будиночку проживають якісь сторонні люди.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 та позивач, позовні вимоги уточнили в частині назви вулиці, оскільки юридична адреса садового товариства №12 є провулок Дорожній, №1, проти заочного розгляду справи не заперечували, але будь-яких документів до суду не надали.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був сповіщен належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Заслухавши позивач а його представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Так, відповідно до вимог ст. 1 ЖК України громадяни України мають право на житло.
Згідно до вимог ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до вимог ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні
Відповідно до вимог ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано Ізмаїльським міськрпайонним судом Одеської області від 10 жовтня 2013 року(а.с.13).
Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від11 липня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності належить по 1/2 частки частини садового будиночку, площею 38,4 кв.м. з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10), будь яка вулиця в рішенні не вказана, технічний паспорт чи витяг з реєстру про право власності в матеріалах справи
відсутні, тому суд не може вказати вулиці, а лише будинок АДРЕСА_1.
Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2015 року відповідач ОСОБА_3 позбавлений батьківських прав відносно двох доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.15-17).
Однак, вони не в змозі користуватись вказаним помешканням, оскільки відповідач чинить їм в цьому перешкоди, що підтверджується неодноразовими зверненнями до Ізмаїльського відділення поліції ГУНП в Одеській області.
На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача щодо усунення їй перешкод в користуванні дачним будиночком з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її вселення з доньками, оскільки згідно з вимогами ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, членів своєї сім'ї, інших осіб.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 282-283 ЦПК України, ст. ст. 29 ч. 4, 383 ч. 1, 391 ЦК України, ст. ст. 1, 9 ч. 4, 64 ч. 2, 150, 156 ЖК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні дачним будинком з надвірними спорудами шляхом вселення - задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( паспорт серії НОМЕР_3 виданий Ізмаїльським МВ Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1) який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 не чинити перешкоди у користуванні дачним будиночком з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Вселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (паспорт серії НОМЕР_4 виданий Ізмаїльським ГО УМВД України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та мешкає за адресою: АДРЕСА_4, та її доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 в дачний будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( паспорт серії НОМЕР_3 виданий Ізмаїльським МВ Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1) який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий Ізмаїльським ГО УМВД України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного

строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Л.І.Грубіян