Справа № 487/3547/17
Провадження № 2/487/272/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2018 рокуЗаводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю: - секретаря судового засідання Ільченко А.П.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Встановив:

04.07.2017 року Кредитна спілка «Істок» (далі КС «Істок») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №1159 від 12.12.2008 року у сумі 63655 грн., а також судових витрат у розмірі 1600,00 грн.

Справа перебувала на розгляді у Заводському районному суді м. Миколаєва та згідно Розпорядження № 184 від 14.02.2018 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, була передана на розгляд судді Притуляк І.О. відповідно до протоколу від 14.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.12.2008 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1159, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. на строк до 12.06.2010 року, зі сплатою відсотків у розмірі 35,5% річних до повного виконання умов договору. Окрім того з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань, 12.12.2008 року між КС «Істок» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори поруки № ДПН-1159. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав у повному обсязі, передавши ОСОБА_1. кредитні кошти, в свою чергу боржник зобовязання за Договором виконував не у повному обсязі.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2010 року з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 26458, 75 грн., однак на момент звернення до суду з даним позовом рішення відповідачами не виконано. З урахуванням зазначених обставин, у відповідності до п 2.7.2 Кредитного договору просили стягнути суму нарахованих та несплачених відсотків у розмірі 29469, 86 грн., суму інфляційних нарахувань у розмірі 28761,85 грн., та 3% річних від простроченої суми 5424, 04 грн. за період з 28.09.2011 року по 11.04.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні обставини, викладені у позовній заяві підтвердив, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.В подальшому до судового засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 до судового засідання не зявились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду відзив, в якому зазначили, що позовні вимоги, в частині стягнення з них заборгованості за кредитним договором не визнають у повному обсязі, у звязку із спливом строків позовної давності.

У судовому засіданні, представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що при зверненні до суду, позивачем були порушенні строки позовної давності. З наведених підстав просила у задоволенні позову відмовити. В подальшому до судового засідання не зявлялась, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Судом приймалось рішення по справі за відсутності відповідача ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, до наступного.

Судом встановлено, що 12.12.2008 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1159, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. на строк користування до 12.06.2010 року і зобовязався повернути одержаний кредит в повному обсязі, при цьому сплачуючи відсотки по кредитному договору у розмірі 35,5% річних до повного виконання його умов.

12.12.2008 року з метою забезпечення виконання зобовязань, ОСОБА_4 , позивачем було укладено договори поруки № ДПН-1159 з ОСОБА_2, ОСОБА_3

Свої зобовязання за кредитним договором ОСОБА_1 виконував неналежним чином.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2010 року з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 25.11.2009 року у розмірі 26458,75 грн. та витрати повязанні із сплатою держаного мита у розмірі 68,06 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн., яке було фактично виконано 11.04.2017 року,

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Підпунктом 2.7.2 Кредитного договору передбачено, що нарахування відсотків за Кредитом здійснюється на початкову суму кредиту щомісячно, до дня повного погашення Кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що після винесення рішення суду та його виконання ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором, щодо сплати відсотків не виконував, внаслідок чого станом на 11.04.2017 року заборгованість по несплаченим відсоткам становить 29469, 86 грн., яка і підлягає стягненню з ОСОБА_1

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 за період з 28.09.2011 року по 11.04.2017 року інфляційних нарахувань у розмірі 28761,85 грн., та 3% річних від простроченої суми у розмірі 5424, 04 грн..

Щодо позовних вимог в частині стягнення у солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Виходячи з положень ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, вбачається, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Якщо договором поруки не встановлено строку дії поруки, в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З зазначеної норми права вбачається, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Виходячи з положень ст. 559 ЦК України, вбачається, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців.

Таким чином, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи порушення кредитного зобовязання виникли у 2011 році, в свою чергу позивач звернувся із позовом до поручителів лише 2017 році, що значно перевищує 6 місячний строк позовної давності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід відмовити.

Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Кредитної спілки «Істок» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за кредитним договором в сумі 63655,75 грн. яка складається з суми несплачених відсотків у розмірі 29469, 86 грн., суми інфляційних нарахувань у розмірі 28761,85 грн., та 3% річних від простроченої суми у розмірі 5424, 04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

В частині позовних вимог Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Кредитна спілка «Істок» місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Леваневців, 10,

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_3

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК