РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Хмельницький міськрайонний суд
в складі: головуючого судді - Салоїд Н.М.,
при секретареві - Лоб І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація
про встановлення факту, що має юридичне значення
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме загибелі її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 15 вересня 2014 року в селі Сизе Станично-Луганського району Луганської області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Заявниця мотивує свої вимоги тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївка Советського району Донецької області. Зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 . Від шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01 березня 1999 року серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження від 18 квітня 2000 року серії НОМЕР_3 .
Зазначає, що її чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був призваний на військову службу під час мобілізації до лав Збройних Сил України, яку проходив на посаді стрільця 3-ї механізованої роти механізованого батальйону.
Починаючи з кінця лютого 2014 року війська Російської Федерації, у військовій формі без розпізнавальних знаків, почали окупацію Кримського півострова, в результаті чого 21 березня 2014 року владою Російської Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерацииновых субъектов - РеспубликиКрым и города федерального значения Севастополя».
Після незаконної анексії Кримського півострова, в квітні 2014 року Російська Федерація почала другу фазу збройної агресії проти України, під час якої контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (07 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).
11 травня 2014 року на окупованій території Донецької і Луганської областей відбувся незаконний референдум щодо самовизначення в Луганському та Донецькому регіонах з погано прихованою метою відокремлення та проголошення так званих «Луганської Народної Республіки» та «Донецької Народної Республіки», однак сам референдум так і не був визнаний як Україною, так і міжнародною спільнотою.
Як підсумок, за наслідками військової агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.
Під час збройної агресії проти України регулярним військам Російської Федерації, що дислокувались поблизу с. Сизе Станично-Луганського району Луганської області України протистояли українські військовослужбовці, що відносились до складу військової частини - польова пошта НОМЕР_4 , де зокрема і проходив військову службу старший солдат ОСОБА_2
15 вересня 2014 року ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання у складі 3-ї батальйонної тактичної групи на взводному опорному пункті майора ОСОБА_5 , що поблизу села Сизе Станично-Луганського району Луганської області, потрапив під обстріл зі стрілецької зброї з боку проросійських бойовиків, в результаті чого отримав несумісне з життям вогнепальне поранення грудної клітини та загинув на місці.
Вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Луганської області було порушено невід`ємне право на життя ОСОБА_2 , передбачене ст. 27 Конституції України та ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Встановлення юридичного факту, що поранення та загибель її чоловіка, ОСОБА_2 , яка сталася при виконанні обов`язку військової служби внаслідок саме військової агресії Російської Федерації, буде породжувати юридичні наслідки визначення статусу ОСОБА_2 , як жертви міжнародного збройного конфлікту, особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях (ратифікована Україною 03.07.1954 р.), що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.
В судове засідання представник заявника не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати за його відсутністю, заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.
Заінтересована особа - представник Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, про день,час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. До суду надійшло клопотання Міністерства соціальної політики України про розгляд заяви без участі їх представника.
Заінтересована особа - представник Російської Федерації, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на заяву не подав.
Суд, повно, всебічно дослідивши та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В судовому засіданні встановлено, що заявниця, ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Згідно свідоцтва про народження від 01 березня 1999 року серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження від 18 квітня 2000 року серії НОМЕР_3 , від шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилося двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
03 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_6
ОСОБА_2 призвали на військову службу під час мобілізації до лав Збройних Сил України, яку він проходив на посаді стрільця 3-ї механізованої роти механізованого батальйону. В період з 31 серпня 2014 року по 15 вересня 2014 року старший солдат ОСОБА_2 безпосередньо брав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей, у складі військової частини - польова пошта НОМЕР_4 .
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 15 листопада 2016 року №1446, свідоцтва про смерть від 19 вересня 2014 року серії НОМЕР_5 , витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 20 жовтня 2014 року №3208, отримана під час виконання бойового завдання травма, а саме: «Множинні вогнепальні кульові поранення тіла внаслідок військових дій» старшого солдата ОСОБА_2 , послужили причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 . Крім того, витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії встановлено, що така травма і вищевказана причина смерті пов`язані із виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 19 вересня 2014 року №58, старшого солдата ОСОБА_2 , стрільця 3-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти механізованого батальйону, який загинув 15 вересня 2014 року внаслідок множинних вогнепальних кульових поранень тіла, було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю.
На підставі виданого 24 листопада 2014 року Управлінням соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області посвідчення «члена сім`ї загиблого» військовослужбовця серії НОМЕР_6 , заявниця має право на пільги, встановлені законодавством України, як для членів сімей загиблих ветеранів війни.
На підтвердження цього заявником були наведені наступні докази по справі.
Відповідно до постанови Верховної Радії України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року, було схвалено текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків».
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України №1207~VII від 15 квітня 2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15 вересня року № 685-VIII Крим та місто Севастополь визнані тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати тимчасової окупації - 20 лютого 2014 року.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.
Україною, за наслідками збройної агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України, за державним кордоном України.
Російська Федерація, здійснивши збройну агресію відносно України та, відповідно, окупувавши частину території України, а саме: Крим, м. Севастополь та частину Донецької та Луганської областей, порушила норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту на раді Безпеці та Співробітництву в Європі від 01 серпня 1975 р. та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією.
Зокрема, пунктом 1 Будапештського меморандуму передбачено, що і Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та ОСОБА_6 і Сполучені Штати Америки підтверджують Україні їх зобов`язання згідно з принципами Гельсінського заключного акту Наради по Безпеці співробітництву в Європі від 01 серпня 1975 р. поважати незалежність суверенітет та існуючі кордони України.
Пункт 2 Будапештського меморандуму Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії Сполучені Штати Америки підтверджують їх зобов`язання утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності та політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.
Згідно із Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01 серпня 1975 р. суверенні права державі мають узгоджуватись із міжнародним правом, зокрема Статутом ООН, Загальною декларації прав людини та Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01 серпня 1975 р., які визначають права та законні інтереси людини як найвищу суспільну цінність, гарантують людині право жити в мирі та безпеці.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації на території Луганської області було порушено невід`ємне право на життя ОСОБА_2 , передбачене ст. 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Суд приходить до висновку, що слід встановити юридичний факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні обов`язку військової служби 15 вересня 2014 року в селі Сизе на території Луганської області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Керуючись ст. ст. 12,13,76,89, 293,265, 315,319 ЦПК України, ст. 8 розділу II Конституції України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», суд

в и р і ш и в :
Встановити факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від поранення, отриманого при виконанні обов`язку військової служби 15 вересня 2014 року в селі Сизе Станично-Луганського району, Луганської області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя :