Справа № 462/4859/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Палюх Н.М.

при секретарі Андрушко Я.С.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2017 року звернувся до суду з позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, про стягнення з відповідачів боргу за договором позики в розмірі 4160 дол. США у національній валюті згідно з курсом НБУ станом на день винесення рішення та три проценти річних у розмірі 3409 грн. 88 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.12.2016 року він позичив відповідачу ОСОБА_2 кошти в сумі 4160 доларів США, які останній зобов'язувався повернути у строк до 15.01.2017 року, про що ОСОБА_4 було складено письмову розписку. 16.12.2016р. відповідач ОСОБА_3 поручився за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором позики, про що ним було складено письмову розписку. Проте у визначений строк відповідачОСОБА_2 кошти йому не повернув і від контактів з ним ухиляється. Поручитель ОСОБА_3 також ухиляється від розмов та зустрічей з ним, щоразу обіцяє, що ОСОБА_2 невдовзі сам виконає своє зобов'язання. Таким чином, відповідачі не виконали взятих на себе зобов'язань. За наведеного, просить солідарно стягнути з відповідачів борг за договором позики в розмірі 4160 дол. США у національній валюті згідно з курсом НБУ станом на день винесення рішення, а також на підставі ст. 625 ЦК України три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 3409 грн. 88 коп. за період з 15.01.2017р. по 05.01.2018р.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначив, що 16.12.2016р. він позичив ОСОБА_2 кошти в сумі 4160 доларів США, які той зобов'язувався повернути у строк до 15.01.2017р., про що власноручно склав розписку. Однак, ОСОБА_2 не повернув йому борг за цим договором позики по даний час, що підтверджується наявністю у нього оригіналу розписки. ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання повернути борг в сумі 4160 дол. США до 15.02.2017р., якщо ОСОБА_2 не поверне йому борг до 15.01.2017р., про що 16.12.2016р. ним була складена розписка. Відповідачі ухиляються від добровільного виконання зобов'язань за договором, а тому просить стягнути з них борг в розмірі 4160 доларів США у національній валюті згідно з курсом НБУ станом на день винесення рішення та 3 % річних за період з 15.01.2017р. по 05.01.2018р. в розмірі 3409 грн. 88 коп. Просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник відповідачаОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до норм статтей 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 16 грудня 2016р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким останній взяв у ОСОБА_1 кошти в сумі 4160 доларів США на строк до 15 січня 2017р.

Договір позики між сторонами було укладено в простій письмовій формі, про що свідчить розписка (а.с.7).

Також встановлено, що ОСОБА_2 не повернув позивачу кошти у розмірі 4160 доларів США, згідно розписки від 26.12.2016р., по даний час, що також підтверджується наявністю у позивача оригіналу вказаної розписки.

Представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 було подано до суду клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи на предмет встановлення належності рукописного тексту та підпису ОСОБА_2 в розписці від 16.12.2016р., проте на вимогу суду відповідачем та його представником не було надано документів із зразками підписів та рукописного тексту ОСОБА_2, що унеможливлює проведення вказаної експертизи, а відтак судом відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порушенням, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З розписки, підписаної ОСОБА_3, вбачається, що останній поручився за ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 щодо повернення останньому коштів в сумі 4160 дол.США до 15 лютого 2017 року у разі неповернення їх ОСОБА_4 до 15 січня 2017 року згідно з розпискою від 16 грудня 2016р. /а.с.8/.

Частиною ч.4 ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначено вище, строк виконання зобов"язання за розпискою від 16 грудня 2016р. настав 15 лютого 2017р. Однак, кредитор протягом шести місяців від 16 лютого 2017р. не пред"явив до поручителя вимоги щодо виконання взятих на себе зобов"язань.

Позивач з вимогою до поручителя звернувся лише 19 жовтня 2017р. шляхом подачі позову, тобто після спливу встановленого законом шестимісячного строку.

Відтак, порука відповідача ОСОБА_3 за позикою від 16 грудня 2016 року припинилась, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з поручителя боргу за договором позики, тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

У частині ч.1 ст.527 ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Із розписки, підписаної ОСОБА_4, вбачається, що він взяв на себе зобов»язання повернути ОСОБА_1 кошти у розмірі 4160 дол. США.

Таким чином, зобов»язання з повернення коштів ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтвердив своїм підписом.

За наведеного, суд вважає, що вимоги позивача до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних є підставними і підлягають задоволенню.

Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Згідно роз'яснень викладених в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно встановленого Національним банком України курсу продажу долара США до гривні станом на 13.04.2018 року 1 дол. США становить 25,99 грн.

Таким чином, розмір боргу за позикою на день ухвалення рішення становить 108118 грн. 40 коп. (4160 дол. США х 25.99 грн.).

Згідно вимог ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму відповідно до ст.625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом /ч.2 ст.625 ЦК України/.

Згідно розрахунку, проведено позивачем, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов"язання за період з 15.01.2017р. по 05.01.2018р. становить 3409 грн. 88 коп.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_2 по даний час не повернув ОСОБА_1 борг за договором позики, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача борг за договором позики у розмірі 108118 грн. 40 коп., що по курсу НБУ станом на 13.04.2018р. становить 4160 дол. США, та три проценти річних в розмірі 3409 грн. 88 коп., а всього - 111528 грн. 28 коп.

На підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави 1115 грн. 28 коп. судового збору.

На підставі та керуючись ст.ст. 12, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 108118 грн. 40 коп., що по курсу НБУ станом на 13.04.2018р. становить 4160 дол.США, та три проценти річних в розмірі 3409 грн. 88 коп., а всього - 111528 /сто одинадцять тисяч п"ятсот двадцять вісім/ грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1115 грн. 28 коп. судового збору.

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_3, проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Повне судове рішення складено 18.04.2018 року.

Суддя: