Справа № 683/2082/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Завадської О.П

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 25 листопада 1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося через негідну поведінку відповідача, який зловживає алкогольними напоями та на ґрунті пияцтва влаштовує вдома сварки та скандали. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить її інтересам, тому просить задовольнити її вимоги. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦС.

Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, мотивуючи бажанням зберегти сімю, просив надати строк на примирення, в подальшому в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що сторони 25 листопада 1995 року зареєстрували шлюб у Старокостянтинівському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 331, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БВ № 285404, виданого Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану 25 листопада 1995 року. Від спільного сумісного проживання неповнолітніх дітей не мають.

Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав.

За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 141 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56, 112, ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 115 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 25 листопада 1995 року у Старокостянтинівському відділі реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівської районної державної адміністрації, актовий запис № 331, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 (до шлюбу Маркова) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб вважати припиненим з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя _______________