Справа № 462/4914/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 квітня 2018 року Залізничний районний м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» про стягнення майнової шкоди, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ЛКП «Львівавтодор» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 та ПАТ СК «Галицька», в якій просить стягнути солідарно з відповідачів майнову шкоду в сумі 40 416, 98 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 01.12.2016року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Land Rover», номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Любінська-Окружна у м. Львові порушив вимоги Правил дорожнього руху та здійснив наїзд на світлофор, який переданий на баланс ЛКП «Львівавтодор», спричинивши шкоду в розмірі 40 416,98 грн. 24.02.2017р. позивач звернувся до ПАТ СК «Галицька», де застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1, із заявою про виплату страхового відшкодування, однак, після розгляду наданих документів, страхова компанія відмовила позивачу у виплаті. Відтак, просить позов задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів 40 416,98 грн. майнової шкоди та судові витрати у справі.

Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який у поданій заяві вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності, що відповідає вимогам ст.211 ЦПК України, а також за відсутності відповідачів, які в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Представник відповідача ПАТ СК «Галицька» подав суду заперечення проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому суд приходить до переконання про можливість, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортними засобами, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова від 16.01.2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Так, судом встановлено, що 01 грудня 2016 року близько 23 год. 55 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Land Rover», номерний знак НОМЕР_1, перебував в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком тестування на алкоголь «Драгер», алкотест 6810, на перехресті вул. Любінська Окружна у м. Львові, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Шкода Фабія», номерний знак НОМЕР_2 та перешкоди /світлофор і дорожня огорожа/, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.2.9 «а». п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10. 2001р./а.с.8/.

Як вбачається з акта приймання на баланс ЛКП «Львівавтодор» світлофорних обєктів від 30.11.2012 року та Додатку 78 від 30.11.2012 р., світлофорний об'єкт на вул. Любінська - вул. Окружна був переданий на баланс ЛКП «Львівавтодор» для його обслуговування та утримання у належному стані./а.с.9,10/.

Згідно розрахунку витрат на ремонт світлофорного об'єкту станом на 2016 р. витрати ЛКП «Львівавтодор» на виконання ремонту світлофорного обєкта на перехресті вул. Любінська - вул. Окружна у м. Львові становлять 40 416,98 грн. /а.с.11-19/.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовна вимога про стягнення майнової шкоди із відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки останній 01.12.2016 року здійснив наїзд на світлофор, чим заподіяв матеріальну шкоду ЛКП «Львівавтодор».

Разом з тим, щодо позовної вимоги про стягнення майнової шкоди із ПАТ СК «Галицька» суд виходить з наступного.

Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із матеріалів справи 24.02.2017 року ЛКП «Львівавтодор» звернулося до ПАТ СК «Галицька» із заявою про страхове відшкодування, якою повідомлено страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої 01.12.2016 р. ОСОБА_1 здійснив наїзд на світлофор на перехресті вул. Любінська Окружна у м. Львові, чим спричинив матеріальну шкоду ЛКП «Львівавтодор» /а.с.21/.

18 серпня 2017року ПАТ СК ««Галицька» відмовила ЛКП «Львівавтодор» у виплаті страхового відшкодування, з підстав недотримання визначеного Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку звернення за виплатою такого /а.с.25-26/.

Так, згідно ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 33 даного Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

У разі оформлення працівниками відповідних підрозділів Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

Відповідно до ст.35 даного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно ст. 37 даного Закону невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Із врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що ПАТ СК «Галицька» правомірно відмовила ЛКП «Львівавтодор» у виплаті страхового відшкодування, так як позивач не надав суду доказів про належне виконання страхувальником /відповідачем ОСОБА_1М./ чи потерпілим /ЛКП «Львівавтодор»/ вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, щодо вчасного повідомлення страховика про страховий випадок, а також щодо забезпечення можливості страховику встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відтак, позовна вимога щодо стягнення майнової шкоди із ПАТ СК «Галицька» не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 223, 264, 265-268, 280-289 ЦПК України, ст. 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» про стягнення майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований у м. Львові на вул. Яворницького, 24/11 на користь Львівського комунального підприємства «Львівавтодор», , що знаходиться у м. Львові, вул. Пасіки Галицькі, 7 завдану майнову шкоду в розмірі 40 416 (сорок тисяч чотириста шістнадцять) гривень 98 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований у м. Львові на вул. Яворницького, 24/11 на користь Львівського комунального підприємства «Львівавтодор», , що знаходиться у м. Львові, вул. Пасіки Галицькі, 7 сплачений судовий збір в розмірі 1600 /одна тисяча шістсот / гривень.

У задоволенні позову в частині стягнення майнової шкоди із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» на користь Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.3 ст. 284 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення складено 25.04.2018 року

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.