АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/348/18 Справа № 183/905/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» про розірвання договору,

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору.

Позовна заява мотивована тим, що між позивачкою та відповідачами був укладений договір про спільне використання трансформаторної підстанції, підземних та наземних кабельних ліній. Згідно з п.1.1. сторони договору зобовязалися шляхом обєднання своїх зусиль та майна, що належить сторонам, спільно використовувати трансформаторну підстанцію, підземну та повітряну електричні кабельні лінії, що розташовані за адресою: с. Новоселівка. вул. Лиманська. 43. Проте, відповідачі порушують свої зобовязання за договором, що завдає шкоди позивачці.

Ураховуючи викладене, позивач просила суд розірвати договір (без номеру) від 14 червня 2010 року, укладений між нею та відповідачами про спільне використання трансформаторної підстанції (КТП № 1059), підземних та наземних кабельних ліній, що розташовані за адресою: вул. Лиманська. 43, с. Новоселівка, Новомосковський район, Дніпропетровська область.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року цивільну справу направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також скаржник зазначає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 14 липня 2010 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір про спільне використання трансформаторної підстанції, підземних та наземних кабельних ліній, за умовами якого його сторони зобовязалися шляхом обєднання своїх зусиль та майна, що належить сторонам, спільно використовувати трансформаторну підстанцію, підземну та повітряну електричні кабельні лінії, що розташовані за адресою: с. Новоселівка. вул. Лиманська, 43. Комплектна трансформаторна підстанція № 1059 на 160кВ, запитана з опори № 883 ВЛ10кв Л-56, що знаходиться за адресою: вул. Лиманська, буд. 43, с. Новоселівака, Новомосковського району, Дніпропетровської області є власністю позивача, що підтверджується державними актами на право приватної власності на земельну ділянку від 24 травня 2007 року, розпорядженням від 06 квітня 2009 року № 38 про введення в експлуатацію КТ11 № 1059. При цьому, факт власності на КТП № 1059 підтверджений також рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2014 року.

Пунктом 1.1. таблиці 1.2. Правила ГКД 34.20.601-2003 визначено, що технічне обслуговування ТП здійснюється не менше ніж 1 раз на 12 місяців.

Таким чином, використання трансформаторної підстанції № 1059 можливе за умови належного, періодичного технічного обслуговування підстанції. Витрати на обслуговування трансформаторної підстанції № 1059 є щорічними та обовязковими.

Так, за весь період дії договору позивач витратив на утримання та технічне обслуговування трансформаторної підстанції № 1059 - 81 849,67 грн. Даний факт підтверджується: договором, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «КЛ-строй» №12/12-ЭО від 01 липня 2012 року про експлуатаційне обслуговування КТП; 04 січня 2013 року укладений договір № 02/13 -ТОЕ між ОСОБА_2 та ТОВ «Стройсітіелектрик» про експлуатаційне обслуговування електроустановок; 31 липня 2013 року укладений договір № 13 між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5; 25 вересня 2014 року укладений договір № 76/СМ між ОСОБА_2 та ТОВ «Стройсітіелектрик» про виконання ремонтних робіт; актами виконаних робіт, рахунками та відповідними квитанціями.

За умовами п. 3.2 договору сторони мають нести витрати на обслуговування та ремонти підстанції в рівних частинах.

Проте, відповідачі ухиляються від участі в оплаті необхідних робіт, чим істотно порушують свої зобовязання за договором, а саме п.п. 1.1., 2.1., 3.2. договору.

У звязку з цим, позивачка значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з статтями 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту субєктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції знайшов підтвердження факт систематичного невиконання відповідачами своїх договірних обовязків за спірним договором.

За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а в силу ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договорі та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином, при підписанні спірного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами сторін. Позивач погодився на умови договору як такі, що його влаштовували.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, указаною нормою визначено також, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У частині 2 цієї статті законодавець визначив, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у звязку з виконанням цього договору.

Зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, в ході розгляду справи доведено систематичне не виконання відповідачами умов договору без поважних причин, що є істотним порушенням умов договору і що значною мірою позбавило позивача отримати те, на що вона розраховувала при укладенні договору. Крім того, в суді апеляційної інстанції було встановлено і зазначене доведено, як матеріалами справи, так і поясненнями сторін, що відповідачі ухиляються від виконання умов договору щодо участі у оплаті необхідних платежів: витрат на щорічне обслуговування, утримання та інше, жодного разу за період дії договору не здійснювали оплату, що підтверджує систематичну несплату обов»язкових платежів за договором, а саме - з 2010 року. Крім того, є доведеним, що відповідачі відмовились у позасудовому порядку врегулювати спірні відносини, не надавали відповіді на письмові звернення позивача та пропозицію укласти додаткову угоду. Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що існує технічна можливість отримання відповідачами електричної енергії при відключенні від трансформаторної підстанції КТП№1059, належної позивачу. Є технічна можливість підключення домоволодіння відповідача ОСОБА_3 для забезпечення його електричною енергією до інших джерел енергозабезпечення ніж трансформаторна підстанція № 1059 за адресою: вул. Лиманська. 43, с. Новоселівка, Новомосковський район, Дніпропетровська область і зазначене підтверджено відповіддю Новомосковського РЕМ ПАТ «ДТЕК-Дніпрообленерго» від 28.05.2013 № 870/0324 (т.1.а.с.222). З урахуванням викладеного, колегія вважає, що спосіб захисту обраний позивачем є правомірним, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв»язку з доведеністю.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі статті 141 ЦПК України з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судових витрат по сплаті судового збору по 275,60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» про розірвання договору задовольнити.

Розрівати договір (без номеру) від 14 червня 2010 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 Георгієвною та ОСОБА_4 про спільне використання трансформаторної підстанції (КТП № 1059), підземних та наземних кабельних ліній, що розташовані за адресою: вул. Лиманська. 43, с. Новоселівка, Новомосковський район, Дніпропетровська область.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору по 275,60 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 квітня 2018 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П. Красвітна

ОСОБА_6