АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 761/12608/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/1648/2018

27 березня 2018 року Апеляційний суд м.Києва у складі колегії суддів:

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року (суддя Піхур О.В.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 766 517,00 грн., моральну шкоду у розмірі 60 000,00 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 212 584,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішення суду, яким стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну та моральну шкоду, заподіяну внаслідок залиття, відповідачем виконано, позивач після отримання відшкодування провів ремонтні роботи своєї квартири.

Вказує, що в порушення вимог чинного законодавства суд першої інстанції не встановив скільки разів відбулося залиття квартири позивача, їх причини, вину відповідача у заподіянні повторного залиття. Також зазначає, що акт ТОВ «Житло-Сервіс» від 06.09.2017 року складений з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76.

На її думку, відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не було доведено вину відповідача у заподіянні йому шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засідання позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання третя особа не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13.07.2012 року у справі №2-10146/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 259 161,25 грн. та зобов'язано ОСОБА_1 власними силами та за власні кошти відновити первісний стан даху і покрівлі будинку АДРЕСА_3, очистивши дах від забудови, паркану, альтанки та інших будівель і приміщень, в тому числі клумб, газонів, сміття та іншого забруднення, і здійснити належну гідроізоляцію покрівлі (а.с. 16-19 т.1).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 05.06.2014 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13.07.2012 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 259161,25 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 109 018,00 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 330,75 грн., судовий збір в розмірі 1 090,18 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. та витрати пов'язані з оплатою послуг експерта в розмірі 4 000,00 грн., а всього на загальну суму 115 558,93 грн., в іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13.07.2012 року залишено без змін (а.с. 20-28 т.1).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 05.06.2014 року встановлено, що 24 грудня 2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левицьким Р.В. та зареєстровано в реєстрі за №8810.

01 березня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. було посвідчено договір дарування частини квартири, згідно з умовами якого, ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_3 прийняв безоплатно у власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Даний договір зареєстрований у реєстрі за №1015.

14 квітня 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левицьким Р.В. та зареєстровано в реєстрі за №3349.

ОСОБА_1 без будь - яких дозволів і погоджень, на даху в будинку №14 по вул. Паторжинського в м.Києві побудовала підсобні приміщення, альтанку, камін, облаштовано по периметру клумби і газони, які огороджено високим 3-х метровим цегляним парканом. Під час даного будівництва було порушено гідроізоляцію даху, що призвело до систематичного, триваючого протягом останніх 3-х років залиття квартири АДРЕСА_1, що підтверджується актами від 22.09.2008 року та 18.05.2010 року, заявами позивача, фотокартками.

Відповідно актів про залиття від 22 вересня 2008 року та від 18 травня 2010 року, складених комісією ТОВ « Житло-Буд» вбачається, що над залитими кімнатами квартири позивача знаходиться відкрита тераса квартири відповідача, яка використовується відповідачем під насадження, що може бути причиною залиття квартири позивача. При облаштуванні даху будинку власник квартири № 64 порушив гідроізоляцію покрівлі будинку, що призводить до залиття квартири позивача.

Внаслідок тривалого залиття квартири АДРЕСА_1 проживання в останній стало неможливим і квартира потребує капітального ремонту.

Із отриманих від ТОВ "Житло-Сервіс" відповідей вбачається, що дозволів, необхідних на проведення перепланування даху будинку відповідачкою у встановленому порядку отримано не було.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 05.06.2014 року встановлено, що саме з вини власника квартири № 64 ОСОБА_1 відбулося залиття квартири АДРЕСА_1, а тому саме відповідач повинна відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири № 68.

Внаслідок невиконання відповідачем вищевказаних рішень в повній мірі в частині поновлення власними силами та за власні кошти первісного стану даху і покрівлі будинку АДРЕСА_3, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Лисенко О.В складено акт від 28.10.2014 року (а.с. 29 т.1).

Головним державним виконавцем ВДВС Лисенко О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2014 року, відповідно якої виконавче провадження №44492294 про примусове виконання виконавчого листа №-10146/11 від 18.08.2014 року закінчено, у зв'язку з тим, що кошти перераховано стягувачу з платіжним дорученням №14116 від 30.10.2014 року (а.с. 190 т.2).

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 01.12.2015 року, головний державний виконавець ВДВС Лисенко О.В. звертався до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві з приводу невиконання виконавчого листа №-10146/11 від 26.11.2012 року Шевченківського районного суду м. Києва, проте, кримінальне провадження, внесене до ЄДРСР за №0002547 від 06.03.2015 року закрито у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України (а.с. 187-189 т.2).

05.04.2016 року прокурором Київської місцевої прокуратури №10 винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження, яка винесена передчасно та необґрунтовано, так як слідчим не проведено необхідних процесуальних дій (а.с.231 т.2).

Відповідно до відповіді ТОВ «ВФ «Восток» на лист прокурора Київської місцевої прокуратури №10 від 23.05.2015 року, акт про повне виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2012 у справі №2-10146/26 від 01.09.2015 року товариством не видавалося (а.с.232-233 т.2).

Відповідно до актів про залиття від 07 березня 2016 року та від 09 березня 2016 року, складених комісією ТОВ « Житло-Сервіс» вбачається, що трапилося залиття кв. АДРЕСА_3, причину залиття квартири №67 комісії встановити не вдалося (а.с. 196-197 т.2).

Згідно результатів мікологічного обстеження житлової квартири АДРЕСА_1, проведеного ТОВ «Екологічний консалтинг «Надра», виявлено інтенсивне біологічне враження будівельних конструкцій та оздоблення (а.с. 83-97 т.1).

Відповідно до листа ТОВ «Житло-сервіс» №1191 від 29.11.2017 року TOB «Житло-Сервіс» не є балансоутримувачем зазначеного будинку, а здійснює виключно його експлуатаційне обслуговування, дозволів та погоджень на проведення робіт з відновлення первісного стану покрівлі над квартирою№68 ними не надавалось; 06.09.2017 року, у присутності та за ініціативи представників квартир №64, №67 зазначеного будинку, фахівцями Товариства проведено обстеження зазначеної частини тераси за результатами якого складено відповідний акт; гарантій та сертифікатів, що стосуються відновлення покрівлі та гідроізоляції, від організації-підрядника Товариство не отримувало; будівельної ліцензії організації-підрядника із відновлення покрівлі та гідроізоляції Товариство не отримувало; невідповідність конструкції покрівлі вимогам проектної документації зафіксовано актом від 06.09.2017 року (а.с. 208 т.2).

Відповідно акту від 06.09.2017 року, в ході обстеження на предмет порушення гідроізоляції частини даху розташованого над спальною кімнатою кв. АДРЕСА_3, встановлено, що покриття даної частини даху виконано керамічною плиткою, гідроізоляційні властивості якої візуально встановити неможливо, дане покриття не відповідає проекту, яким передбачено облаштування м'якої кровлі та надано висновок комісії, в якому рекомендовано власнику кв. 64 провести роботи по поновленню гідроізоляційного шару, шляхом облаштування багатошарового покриття гідроізоляційними матеріалами із організацією водовідведення у діючу або додатково збудовану зовнішню водостічну систему будинку (а.с. 209 т.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

Позивачем у підтвердження завдання йому матеріальної шкоди надано до суду акти про залиття належної йому квартири, про перевірку даху будинку, звіт результатів мікологічного обстеження квартири.

Надані позивачем докази підтверджують понесення ним матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Як встановлено рішенням Апеляційного суду м.Києва від 05.06.2014 року відповідачем під час будівництва на даху будинку АДРЕСА_3 було порушено гідроізоляцію даху, що призвело до систематичного залиття квартири, яка належить позивачу.

Вказаним рішенням зобов'язано відповідача відновити первісний стан даху і покрівлі будинку.

Проте, відповідачем рішення суду не виконано в повному обсязі, а саме не відновлено первісний стан даху і покрівлі будинку, що підтверджується актом державного виконавця від 28.10.2014 року.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду виконане відповідачем в повному обсязі, так як державним виконавцем 04.11.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження є безпідставними. Скасовуючи постанову слідчого від 06.12.2015 року про закриття кримінального провадження, прокурор м.Києва Київської міської прокуратури №10 дійшов висновку, що вона винесена передчасно та необґрунтовано. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України за заявою державного виконавця про невиконання відповідачем рішення суду в повному обсязі, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Листом ТОВ «Житло-Сервіс» від 29.11.2017 року також підтверджено, що дах будинку АДРЕСА_3 не приведений у первісний стан.

З викладеного слідує, що відповідачем не виконано рішення суду в частині відновлення даху будинку, внаслідок чого позивачу неодноразово було затоплено його квартиру, а тому відповідачем не спростовано вину у заподіянні матеріальної шкоди шляхом залиття квартири позивачу.

Посилання апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було надано оцінки доводам відповідача, що на виконання вимог рішення Апеляційного суду м.Києва від 05.06.2014 року нею відшкодовано матеріальну шкоду позивачу, є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не виконано рішення суду лише в частині відновлення даху будинку.

Твердження апеляційної скарги, що акт ТОВ «Житло-Сервіс» від 06.09.2017 року складений з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки даним актом не встановлювалися факт залиття та його причини, а підтверджено порушення гідроізоляції частини даху, розташованого над спальною кімнатою квартири АДРЕСА_3.

Судом першої інстанції правильно встановлено вину відповідача у завданні шкоди позивачу, яка полягає у залитті його квартири.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У підтвердження своїх позовних вимог позивач надав висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири №68 після її залиття, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, складений ТОВ «Агенство експертої оцінки». Колегія суддів вважає даний висновок неналежним доказом по справі, оскільки матеріали справи не містять даних про огляд оцінювачем Я.Д.Заїмко квартири позивача.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.09.2015 року по даній справі призначено будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до призначеного судом висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №17568/15-43/20234/16-43 від 31.05.2017 року, виконаної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідно для усунення пошкоджень конструктивних елементів та опорядження і покриття їх поверхонь в квартирі АДРЕСА_3 згідно виконаного розрахунку становить 212584,00 грн. та надано розрахунок вартості матеріальної шкоди (а.с. 75-126 т.2).

Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитись з рішенням суду в частині визначення розміру заподіяних збитків внаслідок залиття.

Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при здійсненні ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов'язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди.

Позивачем під час апеляційного розгляду було підтверджено, що ним ремонтні роботи належної йому квартири ще не проведені, також суду не надано доказів укладення договору на виконання ремонтних робіт з особою, яка є платником ПДВ, тому підстав для стягнення з відповідачів 35 430,00 ПДВ на користь позивача колегія суддів не вбачає.

Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу завдану залиттям квартири шкоду у сумі 177 154,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Судом встановлено, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача, протягом тривалого часу відповідач не відшкодував завдану позивачу шкоду, у зв'язку із чим він був позбавлений можливості використовувати свою власність за призначенням, переніс сильні душевні страждання, викликані дискомфортом, тому виходячи із вимог розумності та справедливості, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн.

При цьому, відповідачем не було наведено обґрунтування неправомірності або несправедливості визначення вказаної суми.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, крім неврахування підстав для відшкодування ПДВ, тому рішення суду підлягає зміні у визначенні розміру матеріального відшкодування.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, розмір стягнутого судового збору, стягнений з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає зменшенню з 2 369,44 грн. до 2 015,14 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року змінити в частині стягнення матеріальної шкоди та судових витрат, зменшивши суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з 212 584,00 гривень до 177 154,00 гривень та судовий збір з 2 369,44 гривень до 2 015,14 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді