Справа № 201/1736/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 квітня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Федоріщева С.С,

при секретарі Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2018 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач послалась на те, що позивач є опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини, ОСОБА_4 померла 18.07.2014 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2017 року позбавлений батьківських прав. Відповідно до рішення ВК Соборної районної у м. Дніпрі ради позивача ОСОБА_1 призначено опікуном ОСОБА_3, який проживає з позивачем, яка опікується дитиною, забезпечує його усім необхідним. Батько хлопчика як не цікавився ним так і не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі 800 грн. щомісячно на користь опікуна.

В судове засідання позивач не зявилась, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради № 276 від 18.08.2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: м. Дніпро, житловий масив СокілАДРЕСА_1, призначено опікуном дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначено місце мешкання малолітньої дитини за адресою опікуна, що підтверджується копією вказаного рішення, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 11).

Дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачем за адресою: м. Дніпро, житловий масив СокілАДРЕСА_1.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином відповідача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І КИ № 500662, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 5).

Мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 18 липня 2014 року, про що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний запис № 5076, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І КИ № 569846, копія якого наявна в матеріалах справи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року № 201/2740/17 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) грн., щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Враховуючи, що дитина проживає спільно з опікуном, яка нею опікується постійно, та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн., щомісячно, починаючи з 20.02.2018 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України.

При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядкуст. 192 СК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення аліментів, враховуючи інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить з того, що у судовому засіданні були встановлені фактичні обставини, які свідчать про відсутність будь-якої турботи та надання фінансової допомоги відповідача дитині, тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182, 183, 184 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 280, 281, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити в повному обсязі.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 20 лютого 2018 року по 19 березня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя С.С. Федоріщев