Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 398/870/16-ц

провадження № 61-5787св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2017 року у складі судді Кіселик С. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року публічне акціонерне товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2017 року у складі судді Бугайченко Т. А. позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2010 року на загальну суму 15 124,97 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 5 549,04 грн на відшкодування витрат, понесених за проведення судово-економічної експертизи.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2017 року

відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у відкритті апеляційного провадження на рішення суду першої інстанції на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження. У встановлений судом строк, ПАТ КБ «ПриватБанк» не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного ним строку апеляційного оскарження.

У касаційній скарзі, поданій 3 січня 2018 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали, апеляційний суд не врахував, що позивач не був присутнім у судовому засіданні при проголошенні рішення місцевим судом, копія рішення суду першої інстанції на юридичну адресу банку не надходила.

06 березні 2018 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив

ОСОБА_1

Доводи відзиву зводяться до залишення касаційної скарги без задоволення, оскільки оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм процесуального закону.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено, що 14 вересня 2017 року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області ухвалив рішення, яким зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2010 року на загальну суму 15 124,97 грн. З ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 стягнуто 5 549,04 грн на відшкодування витрат, понесених за проведення судово-економічної експертизи.

24 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

За положеннями частини першої статті 294 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент подачі апеляційної скарги, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

За змістом частини третьої статті 297 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10 листопада

2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху, з наданням строку для усунення вказаного недоліку протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали.

Підставою залишення апеляційної скарги без руху зазначено пропуск заявником строку на апеляційне оскарження та роз'яснено право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження і зазначити поважні причини пропуску для його поновлення.

ПАТ КБ «ПриватБанк» наведену вище ухвалу апеляційного суду отримало

17 листопада 2017 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження,

ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що позивач не був присутнім у судовому засіданні при проголошенні рішення місцевим судом, копія рішення суду першої інстанції на юридичну адресу банку не надходила.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд посилався на те, що копію оскаржуваного рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало 13 жовтня 2017 року, а апеляційна скарга подана лише 24 жовтня

2017 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

На спростування доводів заяви про поновлення строку, апеляційний суд зазначив, що адресу для листування ПАТ КБ «ПриватБанк» вказав

вул. Преображенська,26/70 м. Кропивницький. У заяві про направлення копії рішення суду від 14 вересня 2017 року також зазначено вказана адреса. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення копія рішення була отримана за даною адресою.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України у редакції Кодексу на час постановлення оскаржуваної ухвали, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Суд апеляційної інстанції зазначене не врахував, зіслався на пропуск позивачем строку на апеляційне оскарження, який становить 1 день, що призвело до обмеження реалізації права заявника на апеляційне оскарження судового рішення та позбавляє доступу до суду.

За викладених обставин ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2017 року не може вважатись законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Керуючись статтями 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2017 рокускасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик