Справа № 635/8617/13-ц
Провадження № 4-с/635/7/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

секретар - Антонян М.В.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1, особа на рішення якої подається скарга: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Дкржавної виконавчої служби України ОСОБА_2, заінтересована особа (боржник): ОСОБА_3 про скасування постанови, визнання дії протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

учасники справи:

скаржник (позивач): ОСОБА_1,

особа на рішення якої

подається скарга: старший державний виконавець

відділу примусового виконання рішень

Державної виконавчої служби України

ОСОБА_2,

представник ВДВС: ОСОБА_4,

діє на підставі довіреності

від 29.12.2017р. за № 3952/20.3-03,

заінтересована особа

(боржник): ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Харківського районного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_1, особа на рішення якої подається скарга: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, заінтересована особа (боржник): ОСОБА_3 про скасування постанови, визнання дії протиправними та зобовязання вчинити певні дії, а саме: визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, в провадженні якого перебуває виконавче провадження за № 44095761, щодо невиконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2014 року, протягом встановленого ч. 2 ст. 30 Закону № 606-ХІV строку; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, в провадженні якого перебуває виконавче провадження за № 44095761, щодо невиконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2014 року протягом строків передбачених Законом № 1404-VIII; визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 06 листопада 2017 року за виконавчим провадженням № 44095761 про повернення виконавчого документа стягувачу; зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, в провадженні якого перебуває виконавче провадження за № 44095761, фактично виконати рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2014 року та реалізувати частину квартири АДРЕСА_1/будинку № 42 по вулиці Героїв Сталінграду у місті Запоріжжя, яка належить ОСОБА_3 на праві власності; стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який є структурним підрозділом Міністерства юстиції України () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені та документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 5120,00грн.

ОСОБА_1обґрунтовує свою скаргу тим, що 24 лютого 2014 року Харківським районним судом Харківської області було ухвалене рішення по цивільній справі № 635/8617/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказаним рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено, стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: - НОМЕР_1) заборгованість за договором позики в сумі 17403993,61грн.

На виконання цього рішення, 25 травня 2014 року Харківським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист, який 08 липня 2014 року, в порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, був направлений представником ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового звязку до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

18 липня 2014 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження.

07 серпня 2014 року старшим державним виконавцем відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як зазначає скаржник, з моменту відкриття виконавчого провадження пройшло вже більше трьох років, рішення Харківського районного суду Харківської області не було виконано навіть частково в строки, зазначені в Законі України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року. Жодної виконавчої дії задля реального виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості проведено не було.

Натомість, 13 листопада 2017 року ОСОБА_1 отримав лист від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вкладенням до якого була постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як на підставу повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України посилається на нібито відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Як зазначає скаржник, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України порушив цей Закон і в установлений ним строк рішення не виконав.

Також, скаржник зазначив, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в провадженні якого перебували виконавче провадження за № 44095761, взагалі не вчинив жодних дій з метою ефективного виконання зазначеного вище виконавчого листа та відповідного йому судового рішення.

Так, зокрема, згідно ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особі безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває щ і яке згідно із законом можливо звернути стягнення, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.

Раніше виконавче провадження № 44095761 перебувало у провадженні старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6, якою були вчинені певні виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду, зокрема, 19 вересня 2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою було накладено арешт на транспортні засоби:

-Daewoo Lanos 2003 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_3;

-ВАЗ 2107, 1990 року випуску, колір червоний, державний номерний знак НОМЕР_4, № кузов 0574039, № двигун 1463877.

Однак, після передання цього виконавчого провадження старшому державному виконавцю Сіренку С.В., ним жодних дій щодо реалізації вказаного майна та перерахування коштів, отриманих від такої реалізації вчинено не було.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Державний виконавець не перевірив наявність іншого майна у боржника в держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

В результаті формування скаржником інформаційної довідки № 104582269 від 21 листопада 2017 року останнім було встановлено, що ОСОБА_3 є власником та співвласником наступних обєктів нерухомого майна:

-житлового будинку № 65 по вулиці Новошишківській у місті Харкові;

-житлового будинку № 63 по вулиці Новошишківській у місті Харкові;

-частини квартири АДРЕСА_1/будинку № 42 по вулиці Героїв Сталінграду у місті Запоріжжя.

Як вбачається з інформаційної довідки житлові будинки № 65 та № 63 по вулиці Новошишківській у місті Харкові знаходяться в іпотеці, тому вони і не можуть бути реалізовані.

Але частина квартири АДРЕСА_1/будинку № 42 по вулиці Героїв Сталінграду у місті Запоріжжя, яка належить ОСОБА_3 на праві власності, не обтяжена жодною іпотекою тому може бути реалізована для погашення заборгованості ОСОБА_3

Сторони в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Представник Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 надала до суду заперечення, згідно якого просить в задоволенні скарги відмовити, оскільки старшим державним виконавцем ВПВР ДВС України ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 635/8617/13-ц, виданого 29.05.2014р. Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованості за договором позики в сумі 17403993,61грн.

Також, 07.08.2014р. державним виконавцем відповідно до ст.ст. 11, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття ВП) для забезпечення реального виконання рішення винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору - 19144392,97грн.

З огляду на надходження на запит державного виконавця довідки, наданої УДАІ ГУ МВС України в Харківській області від 28.08.2014р. № 8217, за боржником зареєстровано наступні транспортні засоби: DAWOO LANOS, 2003 року випуску, колір сірий, державний номерний знак 26969ХВ, № кузова SUPTF69YD4W183616; ВАЗ 2107, 1990 року випуску, колір червоний, державний номерний знак с 4633 X3, № кузова 0574039, № двигуна 1463877, на які державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказані транспортні засоби боржника оголошено у розшук.

16 листопада 2016 року старшим державним виконавцем ВПВР ДДВС України ОСОБА_7 винесено постанову про зняття арешту з майна боржника за ВП № 44095761 з огляду на вимоги ч. 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2016р. по справі № 640/2175/16-ц, позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» про звільнення з-під арешту нерухомого майна - житлового будинку площею 151,40кв.м., що розташований по вул. Новошишківській, 65, в м. Харкові та належить на праві власності ОСОБА_3, задоволено, з огляду на те, що ПАТ «КБ «Приватбанк» є іпотекодержателем за вказаним майном і має пріоритет щодо задоволення свої вимог за рахунок заставленого майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з: їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

З огляду на те, що станом на 06.11.2017р. транспортні засоби, що належать боржнику, органами поліції не розшукано, 06.11.2017р. старшим державним виконавцем ВПВР ДВС Мінюсту України ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану з огляду на вимоги п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016р., який набув чинності з 05.10.2016 р.).

Так, згідно вимог вказаної статті виконавчий документ повертається стягувану, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Отже, на думку представника ДВС вказана постанова старшого державного виконавця ВПВР ДВС Мінюсту України ОСОБА_2 від 06.11.2017р. по ВП № 44095761 про повернення виконавчого документа стягувану є правомірною, а бездіяльність державного виконавця не підтверджена належними доказами.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. ст. 76, 77, 78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, старшим державним виконавцем ВПВР ДВС України ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 635/8617/13-ц, виданого 29.05.2014р. Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованості за договором позики в сумі 17403993,61грн.

Боржнику надано семиденний строк з моменту винесення постанови для самостійного виконання рішення суду.

З огляду на невиконання боржником добровільно рішення суду у встановлений строк, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 1740399,36грн.

Також, 07.08.2014р. державним виконавцем відповідно до ст.ст. 11, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття ВП) для забезпечення реального виконання рішення винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору - 19144392,97грн.

З огляду на надходження на запит державного виконавця довідки, наданої УДАІ ГУ МВС України в Харківській області від 28.08.2014р. № 8217, за боржником зареєстровано наступні транспортні засоби: DAWOO LANOS, 2003 року випуску, колір сірий, державний номерний знак 26969ХВ, № кузова SUPTF69YD4W183616; ВАЗ 2107, 1990 року випуску, колір червоний, державний номерний знак с 4633 X3, № кузова 0574039, № двигуна 1463877, на які державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказані транспортні засоби боржника оголошено у розшук.

16 листопада 2016 року старшим державним виконавцем ВПВР ДДВС України ОСОБА_7 винесено постанову про зняття арешту з майна боржника за ВП № 44095761 з огляду на вимоги ч. 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2016р. по справі № 640/2175/16-ц, позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» про звільнення з-під арешту нерухомого майна - житлового будинку площею 151,40кв.м., що розташований по вул. Новошишківській, 65, в м. Харкові та належить на праві власності ОСОБА_3, задоволено, з огляду на те, що ПАТ «КБ «Приватбанк» є іпотекодержателем за вказаним майном і має пріоритет щодо задоволення свої вимог за рахунок заставленого майна.

Відповідно до ч. 7 ст. З ЗУ «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з: їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Станом на 06.11.2017р. транспортні засоби, що належать боржнику, органами поліції не розшукано, 06.11.2017р. старшим державним виконавцем ВПВР ДВС Мінюсту України ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану з огляду на вимоги п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016р., який набув чинності з 05.10.2016 р.).

Так, згідно вимог вказаної статті виконавчий документ повертається стягувану, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Тому, суд приходить до висновку, що вказана постанова старшого державного виконавця ВПВР ДВС Мінюсту України ОСОБА_2 від 06.11.2017р. по ВП № 44095761 про повернення виконавчого документа стягувану є правомірною, а бездіяльність державного виконавця не підтверджена належними доказами.

Також, надана скаржником суду в якості доказів інформаційна довідка № 104582269 від 21.11.2017р. не надає можливості однозначно ідентифікувати належність боржнику квартири АДРЕСА_1/будинку № 42 по вулиці Героїв Сталінграду у місті Запоріжжя.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що викладені обставини в скарзі не знайшли своє підтвердження, а тому вона не підлягає задоволенню.

Судові витрати на правову допомогу в розмірі 5120,00грн. залишити за рахунок скаржника в звязку з відмовою у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447, 448, 450, 451 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені скарги ОСОБА_1, особа на рішення якої подається скарга: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Дкржавної виконавчої служби України ОСОБА_2, заінтересована особа (боржник): ОСОБА_3 про скасування постанови, визнання дії протиправними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала відповідно до Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України 2147-VIII 03.10.2017р., може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом пятнадцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Н.М. Токарєва