ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/2495/17

провадження № 22-ц/781/477/18

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Дьомич Л.М. (суддя-доповідач),

Дуковського О.Л.; Чельник О.І.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

учасники справи: позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2017 року у складі судді: Українського В.В. у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 28 вересня 2012 року у розмірі 54 552,97 грн., з яких: 2736,30 грн. - заборгованість за кредитом; 44693,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4049,40 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2573,95 грн. - штраф (процентна складова).

В обґрунтування вимог зазначено, що 28 вересня 2012 року між Банком та ОСОБА_4 укладено договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і, що Банк може в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операцій по картрахункам.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку (п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг).

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу заборгованість.

До п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

ОСОБА_4 в порушення вимог кредитного договору взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 25 вересня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 54 552,97 грн.

Посилаючись на положення ЦК України, Банк просив повністю задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача зазначену суму боргу.

Заочним рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 28.09.2012 року в сумі 5340, 16 грн.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду в частині відмови у стягненні суми заборгованості та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, судом не враховано, що відсоткова ставка за кредитним договором у відповідності до вимог ст. 1056-1 ЦК України є змінюваною. Умовами договору передбачено, що клієнт повідомляється про зміну відсоткової ставки шляхом отримання виписки, яку він має можливість отримати у всіх відділеннях ПриватБанку, або у мережі Інтернет 24 години на добу 365 днів у році через систему PRIVAT24. До суду надано розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми за кредитним зобовязанням. Відповідачем ці докази не спростовано. Судом порушено принципи змагальності та рівності сторін, передбачені ст. 10 ЦПК України. Підписуючи заяву, відповідач зазначила, що вона ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та згодна з ними, збільшення кредитного ліміту, чи зміну (як збільшення так і зменшення) відсоткової ставки відповідачем не оскаржено.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційне провадження відкрито 13 лютого 2018 року. Розгляд справи призначено на 21 березня 2018 року. У зв'язку з неотриманням судового повідомлення відповідачем про час та місце розгляду справи, судове засідання відкладено на 18 квітня 2018 року.

ОСОБА_4 в судове засідання в зазначений день не з'явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.100).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступного.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18.03.2004 року, які набирали законної сили з 15.12.2017 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За статтею 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Попередньою редакцією ЦПК передбачалось, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (в редакції до 15.12.2017 року). Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин (в редакції до 15.12.2017 року).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала та не забезпечила повернення кредиту в терміни передбачені договором. Але визначаючі суму стягнення, враховано, що Банком не надано доказів погодження з позичальником у письмовій формі умов кредитного договору щодо збільшених відсоткової ставки. Фіксована частина штрафу та заборгованість за пенею та комісією стягненню не підлягають, оскільки чинним законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Висновок суду першої інстанції щодо підстав стягнення є правильним. Але

судом не в повному обсязі враховані обставини у спорі, зокрема, період за який відсоткова ставка Банком нараховувалася в обумовленому сторонами розмірі, що не ввійшло у суму розрахунку за судовим рішенням, а Банк в апеляційній скарзі вказує про невідповідність розміру стягнення.

Судом встановлено, що 28 вересня 2012 між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно змісту анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, підписаної ОСОБА_4, заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг. Позичальник підписуючи дану заяву ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які було надано для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщено на офіційному сайті банку. Які позичальник зобов'язався виконувати, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку www.privatbank.ua (а.с.6-31).

Додані Банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», без зазначення часу його затвердження та строку дії, а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. № СП-2010-256, ОСОБА_4 не підписані (7-31).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 28 вересня 2012, станом на 25 вересня 2017 року заборгованість ОСОБА_4 становила 54 552,97 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2736,30 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 44693,32 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4049,40 грн., а також штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 2573,95 грн., нарахованих відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.4-5).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами 2,3 ст.549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В порядку ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що ОСОБА_4 в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала та не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості у зв'язку з чим на підставі статей 526, 527, 1054 ЦК України наявні правові підстави для стягнення з останньої суму основного боргу (тіла кредиту), відсотків та штрафних санкцій визначених договором.

Вказаний висновок суду відповідає матеріалам справи і встановленим судом обставин щодо кредитних зобов'язань та розміру заборгованості, а також вимогам закону, оскільки відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред'явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Отже, Банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, що передбачає обов'язковість укладання договору у письмовій формі.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані відповідачем, не підтверджують, факт того, що між сторонами досягнуто згоди щодо збільшення розміру процентів за користування кредитом на умовах визначених цими банківськими документами.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

З банківського розрахунку заборгованості вбачається, що з вересня 2014 року відсоткова ставка за користування кредитом ОСОБА_4 збільшена до 32,40%, а з 01 квітня 2015 року до 42,00% (а.с. 4-5).

Проте, анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана 28 вересня 2012 року ОСОБА_4, не містить її письмової згоди на підвищення Банком в односторонньому порядку відсоткової ставки, тобто не містить ознак узгодження з позичальником в письмовій формі умов підвищення розміру відсотків за користування кредитом.

Відомості про можливі розміри підвищення відсоткової ставки відсутні також і в Умовах та Правил надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи.

Отже, відсутні докази згоди відповідача на підвищення відсоткової ставки та належного повідомлення позичальника про її підвищення в односторонньому порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що про зміну відсоткової ставки клієнт Банку повідомляється шляхом отримання виписки, яку він має можливість отримати у всіх відділеннях ПриватБанк або у мережі Інтернет через систему Privat24, судом не приймаються до уваги. Оскільки стороною не підтверджено належними доказами отримання відповідачем такої виписки, тому факт узгодження з відповідачем підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами суду не доведено.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4, як споживач банківських послуг надаючи письмову згоду на укладення кредитного договору, погодилась на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, то саме вказана відсоткова ставка має враховуватися Банком при нарахуванні відсотків за користування кредитом.

Рішення в частині нарахуванням Банком відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 27,60% відповідачем не оскаржено.

Разом з тим, дійшовши правильного висновку про відсутність законних підстав для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитними коштами по збільшеній відсотковій ставці у розмірі 32,40% та 42,00%, суд першої інстанції безпідставно не врахував до розміру заборгованості по відсоткам, період з лютого 2014 року по серпень 2014 року (включно період виникнення несплати до підвищення процентної ставки), в якому відсоткова ставка Банком нараховувалася в обмовленому сторонами розмірі, а саме 27,60%.

Тому, заборгованість ОСОБА_4 за відсотками за користування кредитними коштами за період з лютого 2014 року по 25 вересня 2017 року з розрахунку 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом становить 3038,66 грн., а не 2359,13 грн. Заяв щодо застосування строків позовної давності від відповідача не надходило.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення фіксованої частини штрафу та заборгованості за пенею.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору між сторонами погоджено два види забезпечення виконання зобов'язань: у вигляді сплати пені та штрафу, який визначений у фіксованій грошовій сумі (500грн.) плюс в процентному відношенні (5% від суми заборгованості). Тобто, за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому з урахуванням вищевикладеного, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

На це звертає увагу Верховний Суд України у правовій позиції, висловленій 21.10.2015р. у справі № 6-2003цс15, яка є обов'язковою для застосування для всіх судів України.

Таким чином, з ОСОБА_4 на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 6029,25 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2736,30 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом по відсотковій ставці 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом - 3038,66 грн., штрафу в розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків - 254,29 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, Законом України «Про судовий збір» визначено фіксовані ставки судового збору, згідно яких станом на 2017 року (звернення до суду) за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 16000 грн. При зверненні до суду Банком за подачу позову сплачено 1600 грн. та за подачу апеляційної скарги 150 % від цієї суми, що складає 2900 грн.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, то з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягується судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 4000 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про зміну на підставі ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитним договором та розміру судового збору.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2017 року змінити в частині стягнення відсотків за користування кредитом та розміру судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 22 лютого 2012 року Знам'янським МВ УМВС України в Кіровоградській області, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , заборгованості по відсоткам за користування кредитним договором б/н від 28.09.2012 року в розмірі 3038,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 22 лютого 2012 року Знам'янським МВ УМВС України в Кіровоградській області, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 23.04.2018 року.

Суддя доповідач:

Суддя: