УХВАЛА

23 квітня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, за участю третіх осіб орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання втратившими право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Домусчі Л.В. слухається цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, за участю третіх осіб орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання втратившими право користування житлом.

У ході судового засідання від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого по справі судді, яка обґрунтована тим, що у неї існують сумніви в неупередженості головуючого судді, висловила свою недовіру головуючому, вважає, що остання у змові з позивачем. При цьому, пояснила суду, що у неї була домовленість з позивачем щодо житла.

Розглянувши зазначену заяву, суд 20 квітня 2018 року постановив ухвалу, згідно з якою прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, та відповідно зупинив провадження по справі до вирішення питання про відвід.

Згідно з протоколом авторозподілу від 20.04.2018 року заява ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, за участю третіх осіб орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання втратившими право користування житлом, передана на розгляд судді Приморського районного суду м. Одеси Єршовій Л.С.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Домусчі Л.В., суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п. 15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Заявниця посилається на неупередженість судді, пояснюючи це тим, що суддя до початку судового розгляду справи вже сформувала свою думку щодо доказів по справі, однак будь-яких належних доказів неупередженості судді не надає.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). 29. У контексті суб'єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що обставини, зазначені відповідачем як підстави для відводу не підтверджені належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо неупередженості та об'єктивності судді, у зв'язку з чим заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, за участю третіх осіб орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання втратившими право користування житлом, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, за участю третіх осіб орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання втратившими право користування житлом, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Л.С. Єршова