Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 554/12844/15-ц

провадження № 61-4205св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго»,

представник позивача - Сотник Ірина Леонідівна,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави у складі судді Січиокно Т. О. від 08 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Карнауха П. М., Чумак О. В., від 29 липня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі -

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі не виконують своїх обов'язків зі сплати послуг за теплопостачання, внаслідок чого за період з 01 березня

2010 року по 01 листопада 2010 року виникла заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 1 825,12 грн.

З урахуванням викладеного, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» просило суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 1 825,12 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області

від 29 липня 2016 року, позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 березня 2010 року по 01 листопада 2010 року в розмірі 1 825,12 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що актом перевірки системи електропостачання від 28 вересня 2009 року не підтверджено доводи відповідачів про відсутність послуги з постачання гарячої води в їх квартирі у період з 01 березня 2010 року по 01 листопада 2010 року, оскільки із заявами про відсутність гарячого водопостачання у їх квартирі у цей період до позивача вони не зверталися, розрахунок заборгованості не спростували.

У серпні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що актом перевірки системи опалення

від 28 вересня 2009 року встановлено, що в їх квартирі відсутнє гаряче водопостачання, стояк в приміщенні санітарного вузла не заведено. Крім того, посилаються на відсутність договірних відносин з підприємством щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Також, вважають, що суди вийшли за межі позовних вимог, оскільки позивач не звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду, чим порушили статтю 257 ЦК України.

У листопаді 2016 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 у

м. Полтаві належить на праві приватної спільної сумісної власності

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 02 квітня 1993 року. Вказаний будинок, у якому знаходиться квартира відповідачів, підключений до централізованої системи опалення та постачання гарячої води.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 липня 2015 року заяву ОСОБА_4 про скасування судового наказу задоволено. Скасовано судовий наказ від 17 листопада 2010 року № 2н-1825/10 за заявою

ПОКВПТГ«Полтаватеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 1 046,09 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання, що надаються до квартири відповідачів, за період з 01 березня 2010 року по

01 листопада 2010 рокузаборгованість становила 1 007,94 грн, індекс інфляції - 662,55 грн , 3 % річних - 154,63 грн, а всього 1 825,12 грн.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом 1 частини першої статті 20 цього Закону передбачено право споживача отримувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору, яке кореспондується з пунктом 5 частини третьої цієї статті щодо обов'язку споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України

від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, встановивши, що акт перевірки системи теплопостачання від 28 вересня 2009 року не підтверджує доводів відповідачів про відсутність послуги з постачання гарячої води у їх квартирі, оскільки актом встановлено, що відсутність гарячої води у квартирі зумовлена встановленням заглушки у квартирі № 66, у зв'язку з аварійним проривом труби, а не відключення квартири відповідачів від системи гарячого водопостачання, у період з 01 березня 2010 року по 01 листопада 2010 року, з урахуванням того, що позивач у жовтні 2010 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, що відповідно до частини другої статті 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М.Коротун

В. І.Крат

В. П.Курило