Справа № 638/9838/17 Провадження № 2/638/696/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

за участі секретаря Голуб Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, звернувся до суду із позовною заявою, якою просив суд, з урахуванням уточнень, стягнути із відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, суму у розмірі 17 000 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 19 липня 2016 року біля будинку №6 по пл. Свободи в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «SКОDА ОСТАVІА А5», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «ТОYОТА VENZA», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску, що належить позивачу на праві приватної власності (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.08.2016 року водій ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн., постанова набрала законної сили.

ТОВ «АРТСІТІ» був проведений відновлюваний ремонт пошкодженого автомобіля позивача, який згідно Акту виконаних робіт №01-006444 від 17.09.2016р., вартість якого склала 39005,00грн., з них: вартість замовлених робіт на суму 10520,00грн., вартість запасних частин, вузлів та матеріалів на суму 28485,00грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA VENZA» була сплачена Страховою компанією «Уніка» як страхове відшкодування згідно договору №001800/4430/0000004 від 12.11.2014р. без ПДВ, що підтверджується довідкою від 06.06.2017р. №150.

Для визначення фактичного розміру шкоди позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, у зв'язку з чим понесла додаткові витрати (збитки), пов'язані з ДТП, сплативши 1585,80 грн. за проведення експертизи.

Згідно «Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «TOYOTA VENZA», р.н. НОМЕР_2» від 05.10.2016р. №7790, проведеного судовим експертом Вовчук Л.С. ХНДІСЕ, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «TOYOTA VENZA», р.н. НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП (19.07.2016р.), становить 60 479,26 грн.

Вартість матеріального збитку згідно Висновку складається із вартості ремонтно-відновлювальних робіт, вартості використаних для ремонту матеріалів, вартості замінених при ремонті деталей та з величини втрати товарної вартості автомобіля.

Згідно Висновку величина втрати товарної вартості автомобіля «TOYOTA VENZA» складає 18 196,39 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що Відповідач вважає вимоги Позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю, оскільки хоча водій ОСОБА_3 і знаходився у трудових відносинах із відповідачем і керував автомобілем, який належить відповідачу, однак на момент дорожньо-транспортної пригоди вже не виконував трудових обов'язків, оскільки ДТП сталося о 17 годині 35 хвилин, однак робочий час ОСОБА_3 19 липня 2016 року тривав з 08-00 години по 17-00 годину. Також відповідачем зазначено про те, що втрата товарної вартості автомобіля є частиною матеріальної шкоди, яка має бути відшкодована страховиком. Шкода позивачу відшкодована страховою компанією, тому позивач та Страховик станом на дату виплати страхового відшкодування - 16.09.2016 року досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, деліктне зобов'язання між Позивачем і ОСОБА_3, який завдав шкоди, припинилося згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Також АТ «Райффайзен Банк Аваль» не згоден із розміром величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку визначеної судовим експертом ЛЕТДДОІВ Вовчуком Л.С., оскільки на їх думку розмір втрат визначено із порушенням методики.

У зв'язку із наведеним, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та наполягає на відмові у задоволенні позову.

У судове засідання сторони не з'явились, подано заяви про розгляд справи за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи та зваживши позиції сторін, судом встановлено наступне.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.08.2016 року водій ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн., постанова набрала законної сили.

Названим адміністративним правопорушенням позивачу спричинено шкоду позивачу - пошкоджено автомобіль «ТОYОТА VENZA», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску, що належить позивачу на праві приватної власності (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля, згідно акту виконаних робіт №01-006444 від 17.09.2016р. ТОВ «АРТСІТІ», склала 39005,00грн., і була сплачена Страховою компанією «Уніка» як страхове відшкодування згідно договору №001800/4430/0000004 від 12.11.2014р. без ПДВ, що підтверджується довідкою від 06.06.2017р. №150.

Зазначені обставини визнаються сторонами.

Як вбачається з Протоколу про адміністративне правопорушення (Серія АП2№404564) складеного на водія ОСОБА_3 від 19.07.2016 року, автомобіль «SКОDА ОСТАVІА А5», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить відповідачу - АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 працює водієм у відокремленому підрозділі відповідача за адресою: м. Харків, вул. Кірова, б. 6.

Згідно ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 29 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, позивачу була відшкодована вартість відновлюваного ремонту страховою компанією на підставі договору страхування відповідача.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Для визначення фактичного розміру шкоди позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, у зв'язку з чим понесла додаткові витрати (збитки), пов'язані з ДТП, сплативши 1585,80 грн. за проведення експертизи.

Згідно «Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «TOYOTA VENZA», р.н. НОМЕР_2» від 05.10.2016р. №7790, проведеного судовим експертом Вовчук Л.С. ХНДІСЕ, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «TOYOTA VENZA», р.н. НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП (19.07.2016р.), становить 60 479,26 грн.

Вартість матеріального збитку згідно Висновку складається із вартості ремонтно-відновлювальних робіт, вартості використаних для ремонту матеріалів, вартості замінених при ремонті деталей та з величини втрати товарної вартості автомобіля.

Згідно Висновку величина втрати товарної вартості автомобіля «TOYOTA VENZA» складає 18 196,39грн.

Згідно з п. 1.6 Наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003р. № 142 /5/2092 в редакції від 24.07.2009р. №1335/5/1159 (далі Наказ МЮ№ 142/5/2092) - величина втрати товарної вартості ( ВТВ ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкодження складених частин усіх типів КТЗ, якщо строк експлуатації легкових автомобілів не перевищує 5 років для КТЗ виробництв країн СНД, 7 років - для інших КТЗ (п. 8.6.1., 8.6.2. Наказу МЮ №142 /5/2092).

Строк експлуатації пошкодженого автомобіля «TOYOTA VENZA», 2013 року випуску, не перевищує 7-ми років.

Частина 1 ст. 1192 ЦК України встановлює право потерпілого обрати спосіб відшкодування шкоди: відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої саме якості, полагодити пошкоджену річ тощо, що можливе лише до фактичного полагодження майна його власником) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі (тобто відшкодувати витрати, понесені на ремонт). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, величина ВТВ підлягає врахуванню при визначенні вартості завданого матеріального збитку у зв'язку з проведенням ремонтних робіт з відновлення пошкодженого автомобіля, яка складає 18 196,39 грн. та підлягає стягненню з відповідача, як з власника автомобіля «Skoda ОСТАVІА А5», р.н. НОМЕР_1.

Представником позивача подано заяву про зменшення розміру відшкодування до 17000 гривень.

За статтею 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Третя особа знаходиться у трудових відносинах із відповідачем, автомобіль, яким керував ОСОБА_3 на момент ДТП також належить відповідачу. Крім того, ДТП сталося о 17:35, тобто незадовго після закінчення робочого часу Апелювання відповідача до Факту закінчення нормативного робочого часу третьої особи не спростовує решти фактів, які вказують на те, що ОСОБА_3 Перебував у трудових відносинах із відповідачем.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі Federacion de Servicios Privados del sindicato Comisiones Obreras (CC.OO.) v Tyco Integrated Security, S.L. and Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios, S.A. (Case C-266/14), час, який працівники без фіксованого офісу витрачають, щоб дістатися першого і останнього місця призначення, необхідно розглядати як робочий час.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У зв'язку із викладеним, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано факт знаходження третьої особи у трудових відносинах із відповідачем, крім того відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, якою спричинено шкоду.

Зважаючи на викладене, відповідач зобов'язаний відшкодовувати шкоду, спричинену позивачу названою ДТП.

Порушень у методиці визначення розміру втрати товарної вартості належного позивачу автомобіля судом не виявлено, у зв'язку із чим підстав для визнання висновку експерта в цій частині судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає необхідним задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення із відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування втрати товарної вартості належного позивачу автомобіля Тойота у розмірі 17 000 гривень.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частина 3 цієї статті передбачає, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи в розмірі 1585,00грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00грн. та судовий збір у розмірі 640,00грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (, адреса 01011, м. Київ, вул. Лескова, 9) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5, АДРЕСА_1) в рахунок відшкодування шкоди 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (, адреса 01011, м. Київ, вул. Лескова, 9) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5, АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 5225 (п'ять тисяч двісті двадцять п'ять) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження у разі, якщо апеляційна скарга не була подана або після оголошення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: О.В. Шишкін