Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2997/16-ц Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/2997/16-ц за позовом ОСОБА_1 до громади церкви Свято-Воздвиженської парафіїрії на території Станишівської сільської ради, третя особа-Управління Держгеокадастру в Житомирському районі Житомирської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О. М., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що згідно з рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району від 18 серпня 1994 року «Про виділення земельних ділянок під забудову індивідуальних жилих будинків» йому надана земельна ділянка, площею 0,20 га, яка розташована в с. Бистри Станишівського району Житомирської області, по вул. П. Соломко. 10 жовтня 1994 року на його замовлення виготовлено і погоджено у відповідних інстанціях будівельний паспорт на забудову земельної ділянки за вказаною адресою.

Зазначає, що державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку виданий 11 квітня 1995 року та цього ж дня зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1-88 у Станишівській сільській раді .

У квітні 2009 року він виявив, що відповідач самовільно зайняв частину належної йому земельної ділянки, на якій складовані будівельні матеріали та ведеться будівництво культової споруди.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року встановлено, що відповідач без належних правових підстав користується належною йому частиною земельної ділянки.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 просив відновити його право користування спірною земельною ділянкою та зобов'язати відповідача перенести паркан та фрагменти капітальної споруди за межі земельної ділянки, на відстань, встановлену затвердженими будівельними нормами.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Зокрема, зазначає, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року визнано незаконним та скасовано п. 2 розпорядження голови Житомирської райдержадміністрації від 5 січня 2012 року за №4, яким Свято-Воздвиженській парафії в особі релігійної громади Української православної церкви передано в оренду земельну ділянку для будівництва церкви.

Таким чином, вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для оренди даної земельної ділянки. Проте після ухвалення судових рішень Свято-Воздвиженською парафією в особі релігійної громади Української православної церкви незаконно зайнято ще частину належної йому земельної ділянки, орієнтовною площею до 0,10 га, у зв'язку з чим ним подано новий позов.

На його думку, суд безпідставно не взяв до уваги висновок судової земельно-технічної експертизи від 10 березня 2016 року. Крім того, факт відсутності межових знаків на земельній ділянці не відповідає дійсності.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнала апеляційну скаргу та пояснила, що межі належної ОСОБА_1 земельної ділянки не визначені на місцевості, технічна документація не була виготовлена. Відтак, відсутні підстави стверджувати, що відповідач самовільно зайняв частину земельної ділянки, яка належить позивачеві.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ч.ч.2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 серпня 1994 року позивачеві надано земельну ділянку, площею 0,20 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована в с. Бистри по вул. П.Соломко.

Рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради від 17 листопада 1994 року №75 вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_1 у приватну власність.

11 квітня 1995 року на ім'я позивача виданий державний акт на право власності на дану земельну ділянку, серії НОМЕР_1, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №І-88.

Землекористувачем суміжної земельної ділянки, площею 0, 2000 га, призначеної для будівництва церкви, є Свято-Воздвиженська парафія, яка 27 січня 2012 року уклала із Житомирською районною державною адміністрацією договір оренди зазначеної земельної ділянки, строком на 10 років. Передача в оренду землі відбулась на підставі розпорядження голови Житомирської райдержадміністрації від 5 січня 2012 року №4.

Так, зазначеним розпорядженням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,2000 га, з метою передачі її в оренду Свято-Воздвиженській парафії для будівництва церкви за межами с. Бистри Станишівської сільської ради. Передано зазначену земельну ділянку Свято-Воздвиженській парафії в оренду терміном на 10 років та зобов'язано юридичний сектор райдержадміністрації в десятиденний термін забезпечити укладення договору оренди землі, а також рекомендовано управлінню Держкомзему у Житомирському районі внести відповідні зміни в земельно-облікові документи та планово-картографічні матеріали.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року визнано незаконним та скасовано п.2 вказаного розпорядження щодо передачі Свято-Воздвиженській парафії в оренду земельної ділянки площею 0,2000 га.

При цьому, суд виходив з того, що відповідач самовільно зайняв частину належної ОСОБА_1 земельної ділянки, на якій складовані будівельні матеріали та будується капітальна споруда. Як на докази, які підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки позивача, суд послався на акт обстеження даної земельної ділянки від 15 травня 2009 року та висновок судової земельно-технічної експертизи від 10 березня 2016 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, ОСОБА_1 послався на вказане рішення. Проте, матеріали справи свідчать, на час звернення до суду з даним позовом, договір оренди земельної ділянки, яка перебуває у користуванні Свято-Воздвиженської парафії, є чинним. На зазначеній земельній ділянці розташована церква, будівництво якої закінчено та відповідачеві видано свідоцтво про право власності на це нерухоме майно.

Водночас, судом встановлено, що межові знаки на належній позивачеві земельній ділянці відсутні, технічна документація із землеустрою не була виготовлена. На час видачі позивачеві державного акта серії НОМЕР_1, кадастровий номер земельній ділянці не був присвоєний, що, в свою чергу свідчить про відсутність інформації щодо цієї земельної ділянки на Публічній кадастровій карті. Питання щодо меж належної позивачеві земельної ділянки не вирішене ним у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20 квітня 2018 року.

Головуюча Судді: