Справа № 572/2507/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ШЕВНІ І.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу №572/2507/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення боргу за відсотками за договором банківського вкладу та 3% річних,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 1 150,40 євро, що складає еквівалент за офіційним курсом НБУ на момент подачі позову 36 099 грн. та суму 3% річних від суми боргу в розмірі 2 073, 96 грн. за договором вкладу №SAMDN5907 «Стандарт» від 18 лютого 2013 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що між сторонами по справі 18 лютого 2013 року було укладено договір вкладу №SAMDN5907 «Стандарт», за умовами якого банк прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти на відкритий позивачем рахунок №5401 на термін, що становить 365 днів процентна ставка за користування вкладом становить 7%. Умовами договору передбачена пролонгація умов договору на новий термін, якщо жодна із сторін не заявить про припинення дії договору.

4 листопада 2015 року позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу про повернення йому грошових коштів (вкладу), однак, на вимогу ОСОБА_1 вклад та нараховані на нього відсотки банком повернуто не було, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені ОСОБА_1 вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, подав відзив на позов, в якому вказано, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання перед ОСОБА_1 за умовами договору вкладу №SAMDN5907 «Стандарт» від 18 лютого 2013 року виконав повністю, так як отримавши заяву позивача про розірвання договору вкладу, банк здійснив виплату вкладу та відсотків шляхом переведення цих коштів на картковий рахунок ОСОБА_1, в звязку із чим відповідач вважає вимоги позивача безпідставними.

В ході судового провадження представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів виписки по рахунку та платіжній картці позивача, представником відповідача було заявлено клопотання про витребування судом інформації щодо наявності або відсутності позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Також, представником відповідача було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Вказані клопотання судом задоволені.

Крім цього, представником відповідача було заявлено клопотання про зупинення провадження у цій справі, до вирішення іншої справи, яка розглядається в порядку кримінального судочинства, у задоволенні якого судом було відмовлено.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу грошового вкладу, внесеного позивачем до банківської установи відповідача.

Такі правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкаладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Із наданої позивачем копії договору №SAMDN5907 «Стандарт» укладеного 18 лютого 2013 року, встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі голови правління з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони уклали договір, за умовами якого клієнт, яким є ОСОБА_1, передав, а банк прийняв грошові кошти у сумі 6197,62 євро (вклад) на термін 365 днів, тобто, до 18 лютого 2014 року включно) із процентною ставкою за користування вкладом 7% (п.1 Договору). Вказаним договором передбачено, що у разі, якщо по закінченню мінімального терміну вкладу, зазначеного у п.1 даного договору клієнт не заявив банку про бажання отримати вклад, мінімальний термін вкладу автоматично вважається продовженим ще на один мінімальний термін (п.6 Договору).

Копія платіжного доручення № НОМЕР_1 від 18 лютого 2013 року, надана позивачем, доводить, що ОСОБА_1 дійсно було внесено вказаного числа 6 197,62 євро на рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк», що свідчить про те, що позивачем були виконані належним чином умови договору №SAMDN5907 «Стандарт» укладеного 18 лютого 2013 року.

Зазначені вище докази доводять факт укладення між сторонами договору банківського вкладу, умови якого позивачем були виконані.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Із змісту укладеного сторонами договору вкладу вбачається, що вказаний договір є строковим.

Пунктами 4,5 Договору від 18 лютого 2013 року передбачена можливість як дострокового розірвання договору за ініціативою клієнта із поверненням вкладу, так і можливість запиту клієнтом частини вкладу, в звязку з чим вклад має бути повернутий клієнту.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ті обставини, що на його вимогу про повернення грошових коштів, внесених на рахунок банку та нарахованих відсотків банком не було вчинено жодних дій, передбачених укладеним договором, а коштів позивачем отримано не було.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано лист-вимогу від 4 листопада 2015 року, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 висунув банкові письмову вимогу про повернення йому грошових коштів, що знаходяться на декількох рахунках, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк», в тому числі, за умовами договору №SAMDN5907 «Стандарт» від 18 лютого 2013 року. Позивач вважає, що саме цей лист-повідомлення є вимогою про припинення договорних відносин між сторонами по справі, а тому саме по 4 листопада 2015 року мають бути нараховані відсотки за умовами укладеного сторонами договору.

Однак, представник відповідача пояснив, що укладений сторонами договір було достроково розірвано з ініціативи вкладника, що мало місце 10 грудня 2013 року.

На доведення вказаних обставин представником відповідача надано письмову заяву від вказаного числа, підписану ОСОБА_1, в якій останній зазначає про згоду із припиненням терміну дії депозита за 70 днів до закінчення дії умов договору, а також із тим, що внаслідок цих обставин ним буде втрачено частину нарахованих відсотків у сумі 105,52 Євро.

Оскільки лист-вимога від 4 листопада 2015 року містить вимогу про повернення грошових коштів, а надана відповідачем заява від 10 грудня 2013 року містить вимогу про припинення дії договору суд вважає, що договір було розірвано саме на підставі заяви від 10 грудня 2013 року, оскільки саме цей документ містить чітку вимогу про припинення дії договору.

Таким чином відсотки за договором вкладу №SAMDN5907 «Стандарт» укладеного між сторонами по справі 18 лютого 2013 року, мали бути нараховані по 10 грудня 2013 року.

Відповідно до ст.1060 ЦК України - за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач вказував, що відсотки за даним договором йому сплачені не були, в той же час представник відповідача зазначав, що ОСОБА_1 були перераховані відсотки за договором №SAMDN5907 «Стандарт» на інший картковий рахунок.

За умовами вказаного вище договору, укладеного між сторонами по справі позивачу відкрито рахунок №5401, на якому розміщені внесені ОСОБА_1 депозитні кошти, а для отримання відсотків останньому надано платіжну картку «Deposit card» №531067.

Суду не надано доказів зміни умов договору в цій частині, а саме : надання інших платіжних карток та відкриття інших рахунків у ПАТ КБ для зарахування відсотків за умовами договору вкладу.

Із наданої суду виписки від 4 січня 2018 року щодо операцій, проведених по рахунку №5401 (угода №SAMDN5907 від 18 лютого 2013 року) за період з 18 лютого 2013 рік по 19 липня 2013 року та аналогічної виписки від 23 березня 2018 року за період з 18 лютого 2013 року по 10 грудня 2013 року встановлено, що відповідачем за вказаний період (період дії договору №SAMDN5907 «Стандарт», укладеного між сторонами по справі) дійсно були нараховані відсотки відповідно до умов договору, який був достроково розірваний.

Однак, в подальшому кошти з рахунку №5401 були переведені на картковий рахунок 6762****1850.

На вимогу суду за клопотанням представника позивача представником відповідача надані виписки по усім рахункам, відкритим у ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_1 В ході дослідження вказаних доказів судом встановлено, що рахунок з номером 6762****1850 на імя позивача не відкривався, інших доказів, які б підтверджували переведення грошових коштів з рахунку №5401 на інший рахунок за домовленістю сторін, суду надано не було.

Таким чином, суд вважає встановленим факт укладення сторонами договору депозиту, за яким відповідачем були нараховані відсотки відповідно до умов цього договору.

Але, вказані відсотки позивачем отримані не були, а доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 вказаних коштів за умовами договору відповідачем, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, надано суду не було.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення відсотків за договором вкладу №SAMDN5907 від 18 лютого 2013 року підлягають до задоволення за період часу дії договору, тобто, з 18 лютого 2013 року по 10 грудня 2013 року, тобто, у сумі 325,88 євро, що складає еквівалент за офіційним курсом НБУ на момент подачі позову 10 226 грн. 11 коп. (відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу)

Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь 3% річних.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено факт наявності простроченого грошового зобовязання з оку відповідача на користь позивача, а тому вимога останнього про стягнення на його користь 3% річних є правомірною.

З огляду на суму несплачених позивачу відповідачем відсотків за умовами договору, яка становить 10 226 грн. 11 коп., сума 3% річних, яка має бути стягнута з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 становить 588 грн. 35 коп.(10 226,11 х 3% : 365днів = 0,84; 0,84х57 днів 2015 року + 0,84х366 днів 2016 року + 0,84х277 днів 2017 року = 588,35 грн.)

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

На підставі наведеного, ст.ст. 526, 1058-1060, 1070 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (м.Дніпро вул.Набережна Перемоги,50) на користь ОСОБА_1 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2 паспорт громадянина України серії СР № 011314) заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 325,88 євро, що складає еквівалент за офіційним курсом НБУ на момент подачі позову 10 226 грн. 11 коп.

та суму 3% річних від суми боргу в розмірі 588 грн. 35 коп. за договором вкладу №SAMDN5907 «Стандарт» від 18 лютого 2013 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_5