Номер провадження №2/243/689/2018
Єдиний унікальний номер 243/277/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Проніна С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Жильцова Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області про визнання права, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 22.02.1985 року він був прийнятий на посаду водія в Словянське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами. 22.05.1993 вказаним підприємством була придбана квартира АДРЕСА_1. 15.12.1993 року ОСОБА_1 було надана вказана квартира як службове приміщення та з того часу він разом із своєю родиною проживає у вказаному приміщенні. Вказує на те, що 07.02.2008 року Словянське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами було ліквідоване. На теперішній день він продовжує проживати за вказаною адресою, робить у вказаній квартирі ремонт, оплачує комунальні послуги. Просив суд визнати за ОСОБА_2 право власності на двокімнатну квартиру яка розташована за адресою: Донецька область м. Словянськ вул. Торська, б. 33 кв. 18, загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 29 кв.м., вартістю 85301 грн.

В судове засідання позивач не прибув, уповноважив представляти свої інтереси в суді адвоката ОСОБА_3 на підставі Договору на представництво інтересів у суді.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився,до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, просив справу розглядати без їх участі..

Представник відповідача в судове засіданні не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній

реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4ст. 344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

З пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно пункту 11 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Судом встановлено, що позивач, починаючи з 15 грудня 1993 року по теперішній час разом із своєю родиною фактично проживає у квартирі № 18 в будинку № 33, що розташований по вулиці Торській (колишня Комунарів), що підтверджується Довідкою КП «ЖЕК №7» від 27.11.2017 року, актом огляду від26.10.2017 року затвердженого директором КП «ЖЕК № 7»

Вказана квартира 22 травня 1993 року була придбана Словянським підприємством по забезпеченню нафтопродуктами, на підставі купівлі - продажу, довідкою з КТ «Бюро технічної інвентаризації» № 3564-18/0.46/01 від 23.11.2017 року. Вказана квартира було надано ОСОБА_1 в якості службового приміщення, оскільки він працював на вказаному підприємстві.

В судовому засіданні встановлено, що 22.02.1985 року та по теперішній час Словянське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами неодноразово було реструкторизовано, а в подальшому 07 лютого 2008 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Донбаснефтепродукт» - діяльність Торського філіалу, в якому працював позивач було ліквідовано.

З пояснень позивача ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 разом із своєю родиною проживає у вказаній квартирі, сплачує комунальні послуги, робить ремонти, та в період з 15.12.1993 року та по теперішній час проживає у вказаній квартирі.

Таким чином, враховуючи, що позивач добросовісно володіє вказаним нерухомим майном і

понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою № 18 в будинку № 33, розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ вул.. Торська (колишня Комунарів),

і доказів на спростування даних обставин в судовому засіданні не здобуто, то суд вважає за можливе визнати за ним право власності на даний будинок за позивачем.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що позивач або представник позивача в позовній заяві чи окремих клопотаннях не наполягали на стягненні судових витрат з відповідача, у зв'язку із чим, виходячи з вимог справедливості судового розгляду, суд не вважає за необхідне стягувати судовий збір з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60,141, 212-215, 218 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на двокімнатну квартиру яка розташована за адресою: Донецька область м. Словянськ, вул.. Торська (раніше Комунарів), б. 33 кв. 18 , загальною площею 42,1 квадратний метр, житловою площею 29 квадратних метрів, вартістю 85301 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4