РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/4157/17

Пров. №2/766/1966/18

05 квітня 2018 року, Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

секретар Сікорська Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, Регіональний сервісний центр МВС в Чернівецькій області, про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу, визнання права власності на автомобіль,-

встановив:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень просила визнати недійсною довіреність видану на ім'я ОСОБА_5 від імені ОСОБА_7, посвідчену 11.06.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану в реєстрі за №3179; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719, укладеного від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3; витребувати на користь ОСОБА_1 із незаконного володіння ОСОБА_4 автомобіль марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719; визнати за нею право власності на автомобіль марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719; стянути судові витрати.

В обгрунтування позову зазначила, що 26.01.2016 року вона придбала автомобіль марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719, державний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований ТСЦ №4841. 01.06.2016 року по усній домовленості вона передала належний їй автомобіль в тимчасове користування ОСОБА_2 По закінченню обумовленого терміну, автомобіль їй не повернуто, а згодом їй стало відомо, що на підставі довіреності, посвідченої 11.06.2016 р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованої в реєстрі за №3179, автомобіль було продано невідомим їй особам. За її заявою про вчинення злочину 30.09.2016 р. заступником слідчого відділу Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області було внесено повідомлення до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0005485, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (Незаконне заволодіння транспортним засобом). У рамках вказаного кримінального провадження було призначено та проведено судову почеркознавчу експертизу, згідно якої встановлено, що підпис на довіреності від 11.06.2016 р. виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. У подальшому, спірний автомобіль на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області був вилучений у ОСОБА_4 та їй фактично повернуто.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 червня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

17 липня 2017 року до суду надійшли письмові заперечення від ОСОБА_3, відповідно до яких зазначив, що рік тому, підшукуючи собі автомобіль для особистого користування на сайті з продажу автомобілів AUTO RIA, він побачив оголошення про продаж автомобіля Toyota RAV 4. Спочатку зізвонився, а потім і зустрівся з продавцем на ім'я Костянтин, з яким раніше знайомим ніколи не був та ніколи не бічив. Після огляду автомобіля, вони домовились про ціну авто та обов'язкову умову про реєстрацію автомобіля на його ім'я, так як автомобіль був знятий з обліку - на ньому були "червоні номери". Зустрівшись наступного дня в сервісному центрі з реєстрації транеспортних засобів, здійснили всі дії які вимагались для реєстрації автомобіля. Після підтвердження оригінальності транспортного засобу та техпаспорту, на що був виданий офіційний документ, між ним та продавцем було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, ним були сплачені платежі та отримані нові номерни знаки та техпаспорт на його ім'я. ОСОБА_3 невеликий проміжок часу, будучи незадоволеним технічним станом придбаного автомобіля та не маючи можливості вкладати в його ремонт значні фінансові кошти, вирішив його продати. Для цього, його дружина розмістила оголошення про продаж автомобіля на сайті AUTO RIA. ОСОБА_3 деякий час йому зателефонував чоловік з метою придбання автомобіля. Згодом, після здійснення потрібних процедур покупець отримав новий техпаспорт автомобіля на своє ім'я, номерні знаки.

20 вересня 2017 року від відповідача ОСОБА_4 надійшли письмові заперечення на позов, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що він є власником автомобіля марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719, реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Зазначив, що він є добросовісним набувачем спірного автомобілю.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не явки суду не відомі.

Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі.

Представник Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.

11 червня 2016 року ОСОБА_1 видано довіреність на ім'я ОСОБА_5 на право укладення договору позички, оренди, страхування, обміняти, продати за ціну і на умовах за його розсудом, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію траснпортного засобу СХТ №756712 виданий Центром 4841 26 січня 2016 року, транспортний засіб Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, легковий універсал В. реєстраційний номер НОМЕР_3. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, та зареєстрована в реєстрі за №3179.

22 червня 2016 року між ОСОБА_1, від імені якої діє на підставі довіреності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, легковий універсал В. реєстраційний номер НОМЕР_3. Вказаний договір оформлений та підписаний у Сервісному центрі МВС 7341.

Згідно результатів аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України від 06.01.2017 року, ОСОБА_1 була власником автомобіля марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719, державний номер НОМЕР_1, про що було видано свідоцтво №СХТ 756712 від 26.01.2016 р.; пізніше 14.06.2016 року вказаний автомобіль знято з обліку для реалізації. 22.06.2016 року власником автомобіля за договором купівлі-продажу став ОСОБА_3, про що йому видано відповідне свідоцтво СХО 219067 від 22.06.2016 р. В подальшому спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу став належати ОСОБА_4.

Таким чином, на час розгляду справи в суді, офіційним власником спірного автомобіля є ОСОБА_4.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28.10.2016 року надано дозвіл слідчому СВ Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, доступ до автомобіля Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719, державний номер НОМЕР_4 та дозволено оглянути з метою звірки номерних знаків автомобіля та в подальшому його вилучення, що належить ОСОБА_4.

Згідно листа Херсонського відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області №38/107 від 24.01.2017 р. на заяву ОСОБА_1 повідомлено, що транспортний засіб Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719, державний номер НОМЕР_1 у кримінальному провадженні №0005485 від 30.09.2016 року за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнано речовим доказом в рамках зазначеного кримінального провадження. Всі необхідні слідчі дії з автомобілем в рамках досудового розслідування проведено, транспортний засіб повернуто під відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_1

Відповідно до висновку експерта №126-ПТ від 28.11.2016 р., складеного експертно-криміналістичним центром Херсонського науково-дослідного МВС України, встановлено, що досліджуваний підпис, розташований у графі "Підпис" з лицьового боку довіреності від 11 червня 2016 року серія та номер "НВТ 489392" виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Досліджуваний рукописний запис, розташований у графі "Підпис" з лицьового боку довіреності від 11 червня 2016 року серія та номер "НВТ 489392" виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За змістом положень ст. 103 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з висновком експерта №126-ПТ від 28.11.2016 р., складеного експертно-криміналістичним центром Херсонського науково-дослідного МВС України, встановлено, що досліджуваний підпис, розташований у графі "Підпис" з лицьового боку довіреності від 11 червня 2016 року серія та номер "НВТ 489392" виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Досліджуваний рукописний запис, розташований у графі "Підпис" з лицьового боку довіреності від 11 червня 2016 року серія та номер "НВТ 489392" виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд має сприяти сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

Частинами ст. 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Від відповідачів у справі зазначені клопотання не надходили.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги висновок експертизи, проведений експертно-криміналістичним центром Херсонського науково-дослідного МВС України.

Згідно листа Регіонального сервісного центру в Чернівецький області МВС України №31/24/07-575 від 02.03.2017 року на звернення ОСОБА_1 щодо реєстрації за нею транспортного засобу Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719, державний номер НОМЕР_4, повідомлено, що згідно облікових данних НАІС станом на 01.03.2017 р. власником транспортного засобу є інша особа, що у свою чергу унеможливлює реєстрацію за нею транспортного засобу.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно дост.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятись правочин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною 1статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочинну стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостоюстатті 203 Цивільного кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

Відповідно до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215, 235 ЦК України).

У свою чергу, як встановлено судом, ніякої довіреності ОСОБА_1 не давала та ніяким чином не уповноважувала ОСОБА_5 на представлення її інтересів, в тому числі на розпорядження та продаж спірного автомобіля. Вказане встановлено висновком експертизи №126-ПТ від 28.11.2016 р., складеного експертно-криміналістичним центром Херсонського науково-дослідного МВС України.

Частиною 1 статті 236 ЦК України встановлено, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленічастинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що довіреність видана на ім'я ОСОБА_5 від імені ОСОБА_7, посвідчену 11.06.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрована в реєстрі за №3179 є недійсною, а отже як наслідок, договори, які укладалися в подальшому на підставі даної довіреності відносно майна, також є недійсними, а саме договір купівлі-продажу автомобіля марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719, укладеного від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3, оскільки не відповідають вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Ст.387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно до ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ст. 387, 388 цього Кодексу власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року № 6-25цс12, від 10 червня 2015 року № 348цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується.

Майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цими статтями, тому що вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права. Це випливає з того, що оскільки добросовісне набуття відповідно до ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно набувається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати, то наслідком угоди, вчиненої з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння, якщо для цього є передбачені законом підстави.

Враховуючи вищевикладене та те, що право власності позивача на транспортний засіб не визнається іншими особами,суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача 1920 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору, по 640,00 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,82,247 ЦПК України, ст.ст. 203, 205, 215, 237, 244, 245, 328, 665 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, Регіональний сервісний центр МВС в Чернівецькій області, про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу, визнання права власності на автомобіль - задовольнити.

Визнати недійсною довіреність видану на ім'я ОСОБА_5 від імені ОСОБА_7, посвідчену 11.06.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану в реєстрі за №3179.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719, укладеного від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Витребувати на користь ОСОБА_1 із незаконного володіння ОСОБА_4 автомобіль марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Toyota RAV 4, 1998 року випуску, зеленого кольору, кузов №JT1725C, двигун №352454719.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 640,00 грн. з кожного.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_8