Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2519/15-ц

Номер провадження: 2/511/10/18

13 квітня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

за участю секретаря судового засідання Захарової О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків за користування кредитом та пені та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (далі - ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК") звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №456-08/П-35 від 01.10.2008 року ОСОБА_2 отримала споживчий кредит у розмірі 17 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 01.05.2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 14,7 % річних. Зобовязання за кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 01.10.2008 року, укладеним між ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" та ОСОБА_2, відповідно до якого банком прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира загальною площею 43,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_2 свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача перед банком станом на 13.04.2015р. становить 11 373,98 доларів США та 1311,67 грн. На підставі викладеного, позивач просив задовольнити його позов.

Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.10.2015р. позов задоволено.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.03.2016р. заочне рішення від 27 жовтня 2015 року скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку (Т.1 а.с.101).

В липні 2016 р. позивач ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом та пені. Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №456-08/П-35 від 01.10.2008 року станом на 10.07.2016р. в розмірі 13 405,56 доларів США та 29 622,88 грн. (Т.1 а.с.173-174).

В грудні 2017 року позивач ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" знов збільшив розмір позовних вимог та остаточно просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №456-08/П-35 від 01.10.2008 року станом на 05.12.2017р. в розмірі 15787,06 доларів США та 117 750,33 грн., з яких 7 688, 13 доларів США заборгованості по кредиту строкової; 2 969,68 доларів США заборгованості по кредиту простроченої; 163,27 доларів США заборгованості за процентами поточної; 4 965, 98 доларів США заборгованості за процентами простроченої; 43 569, 27 гривень пені за несвоєчасне погашення кредиту у межах строку позовної давності; 74 181,06 гривень пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом (Т.2 а.с.221-222).

Відповідач ОСОБА_2 позов ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" не визнала. Заперечення мотивувала тим, що позивачем не доведено взагалі факт видачі кредиту відповідачці, оскільки відсутні первинні бухгалтерські документи по кредитному договору, у звязку з чим неможливо встановити і валюту, в якій надавався кредит, а також Банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за користуванням кредитними коштами до 15,7 %., що є незаконним. Просить в задоволенні позову відмовити. (Т.1 а.с.193-196).

Ухвалою суду від 04.01.2017р. за клопотанням відповідача по справі призначено та проведено судово-економічну експертизу (Т.2 а.с.104-105).

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного та іпотечного договору недійсними, який уточнила у вересні 2017 року (Т.2 а.с.180-185,194-200).

Позовна заява мотивована тим, що 01.10.2008 року між нею та ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" було укладено договір про надання споживчого кредиту №456-08/П-35, за умовами якого Банк надавав ОСОБА_2 кредит у розмірі 17 000 доларів США зі сплатою 14,7 % річних за користування кредитним коштами, строком до 01 травня 2025 року.

Цільове призначення кредиту придбання квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

На забезпечення виконання зобовязань позивальника за цим договором 01.10.2008р. між ОСОБА_2 та ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 3443, за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку банку належне їй на праві власності майно вищевказану квартиру.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що до та під час укладення кредитного договору банк не дотримав істотних умов договору щодо надання їй як позичальнику повної інформації про умови кредиту; навмисно приховав сукупну вартість кредиту, фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне подорожчання кредиту; у кредитному договорі, використовуючи елементи нечесної підприємницької практики, встановив несправедливі умови, які обмежують її права як споживача і цим самим ввів її в оману щодо істотних умов кредитного договору, а тому посилаючись на положення статей 229 і 230 ЦК України, позивач просила суд визнати недійсним кредитний договір від 01 жовтня 2008 року № 456-08/П-35 та недійсним з моменту вчинення Іпотечний договір від 01 жовтня 2008 року № 3443, застосувати наслідки недійсності правочину та визнати сплачені ОСОБА_2 17000 доларів США на користь Банку повернутими.

Ухвалою суду від 29.09.2017 року зустрічний позов ОСОБА_2 обєднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" (Т.2 а.с.207).

Позивач ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" зустрічний позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності до заявлених відповідачкою зустрічних позовних вимог, оскільки про порушення свого права вона дізналась у 2008 році (Т.2 а.с.219). Вважає, що вся необхідна інформація щодо умов кредитування, типу відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору були доведені до ОСОБА_2, яка була ознайомлення з усіма істотними умовами кредитного договору, заповнила анкету-заяву щодо надання їй кредиту саме в доларах США та заяву про отримання нею кредитних коштів, вносила щомісячні платежі на погашення кредиту. Щодо можливості зміни процентної ставки, то така умова була прописана прямо в кредитному договорі, а саме: у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом процентна ставка збільшується відповідно до п.3.1.10 кредитного договору. Посилаючись на те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, вважають, що ОСОБА_2 з власної ініціативи визначила для себе правила подальшої поведінки. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити. (Т.3 а.с.1-5).

В судовому засіданні представники позивача ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги Банку підтримали, зустрічний позов не визнали, відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 позов банку не визнали, зустрічний позов підтримали.

Допитана в якості свідка за її згодою представник позивача ОСОБА_5 на підтвердження позову банку та заперечень проти зустрічного позову ОСОБА_2 суду показала, що особисто займалась оформленням кредиту ОСОБА_2 та вела усю переддоговірну роботу з цього питання. Підтвердила, що ОСОБА_2 сама звернулась в Роздільнянське відділення Банку №35 за отриманням кредиту в доларах США для придбання квартири в смт.Лиманське по рекомендації колеги по роботі, який також отримав у них валютний кредит на придбання житла, ОСОБА_2 були розяснені усі умови видачі кредиту та повернення кредитних коштів, на що вона погодилась. На то момент курс долара вже почав рости, про що ОСОБА_2 було відомо, але вона наполягала на оформленні кредиту в валюті. Після підписання кредитного договору 01.10.2008р. в той же день ОСОБА_2 готівкою із каси були видані кредитні кошти в іноземній валюті - доларах США, після чого у нотаріуса був посвідчений договір купівлі-продажу квартири та Договір іпотеки. Всі операції по видачі кредиту були оформлені відповідними бухгалтерськими проводками. ОСОБА_2 спочатку справно здійснювала платежі, але потім перестала виконувати свої обовязки за кредитним договором .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка за її згодою відповідач ОСОБА_2 не заперечувала факту отримання кредитних коштів в касі Відділення №35 ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" в м.Роздільна 01.10.2008р. та посвідчення в той же день у приватного нотаріуса ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири №.8 по вул. Кірова, 100, в смт.Лиманське Роздільнянського району Одеської області між нею як покупцем і продавцем та Іпотечного договору про передачу нею вказаної квартири в іпотеку Банку. В якій валюті вона отримала гроші в касі Банку, вона не запамятала, але точно знає, що розрахунок з продавцем квартири здійснювала в доларах США. Підтвердила, що дійсно сама була ініціатором отримання валютного кредиту саме в ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" за порадою бухгалтера з її роботи, але в умови кредитування не вникала, підписувала все, що їй давала ОСОБА_5, так як хотіла швидше купити квартиру. В подальшому, у звязку з кризою не змогла погасити кредит та припинила повернення кредитних коштів.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази з урахуванням доводів сторін, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №456-08/П-35 від 01.10.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 17000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 01.05.2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 14,7 % річних (а.с.5-14). Умови кредитування та супутні витрати зазначені в Додатку№1 до кредитного договору, який є його невідємною частиною.

Цільове призначення кредиту придбання нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

Зобовязання за кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 01.10.2008 року, укладеним між ПАТ АБ «УкргазБанк» та ОСОБА_2, відповідно до якого банком прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 43,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконувала належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 05.12.2017р. має заборгованість за кредитом в розмірі 15787,06 доларів США та 117 750,33 грн., з яких: 7 688, 13 доларів США заборгованості по кредиту строкової; 2 969,68 доларів США заборгованості по кредиту простроченої; 163,27 доларів США заборгованості за процентами поточної; 4 965, 98 доларів США заборгованості за процентами простроченої; 43 569, 27 гривень пені за несвоєчасне погашення кредиту у межах строку позовної давності; 74 181,06 гривень пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом (Т.2 а.с.221-222).

У вересні 2015 року позивач ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_2 звернулась з позовом про захист порушеного її як споживача фінансових послуг права, визнання кредитного Договору та Іпотечного договору недійсними, такими,що укладені під впливом обману зі сторони банку.

Відповідно до ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку із вчиненням цього правочину.

В розясненнях п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін договору.

ОСОБА_2І зазначила , що в Договорі про надання споживчого Кредиту № 456-08/П-35 від 01.10.2008 року та Додатку №1 до нього відсутні встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для їх укладення, а саме: умови договору є несправедливими; не встановлено умов надання кредиту, зокрема сукупної вартості кредиту, не зазначено про можливі настання валютних ризиків для Позичальника; відсутні належні дані і відомості відносно досягнутої домовленості щодо страхування іпотечного майна, можливості вибору страховика, реальна процентна ставка по кредиту не відповідає фактичній, у позикодавця відсутнє право видачі валютного кредиту, не має підтвердження видачі взагалі кредитних коштів позичальнику.

На думку суду, такі твердження відповідача не відповідають встановленим обставинам справи.

В частині 1 ст. 627 ЦК України зазначено: відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 628,629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Із змісту оспорюваного Договору видно, що сторони обумовили і прописали в Договорі необхідні умови, які відповідають вимогам щодо укладення кредитних договорів.

Так, в розділі 1 кредитного Договору визначено предмет договору, а саме: кредитні кошти у іноземній валюті (долар США) в сумі 17 000 доларів, які Банк зобовязується перерахувати з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника № 9.840 одним траншем в день укладення Договору ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобовязується прийняти кредит, належним чином його використати і повернути кошти банку та сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором(п.п.1.1, 3.1.1.2, 3.3.1 Договору).

Окрім цього, умовами передбачено строк кредитування до 01 травня 2018 року(п.1.1), процентну ставку за користування кредитом в розмірі 14.7% річних (п.1.1), строки та порядок сплати платежів за користування кредитом щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця (п.3.3.3), порядок зарахування коштів позичальника в першу чергу для оплати простроченої заборгованості по нарахованим комісіям, потім по процентах, потім за кредит, потім строкової заборгованості по процентах за кредит, і залишок для погашення строкової заборгованості за кредит (п.3.1.14)

Також умовами Договору визначено права та обовязки сторін (розділ 3), відповідальність сторін за порушення зобовязань за Договором (розділ 5), зміну процентної ставки до 15,7% річних (розділ 4), та інші умови (Т.1 а.с.3-11).

В Додатку №1 до Договору визначений графік погашення заборгованості, супутні витрати позичальника за кредитним договором, умови страхування та умови надання кредиту (Т.1 а.с.12).

Відповідачкою ОСОБА_2 підписано кредитний Договір, Додаток № 1 до нього, Іпотечний договір від 01.10.2008р., Договір страхування № 04-1501-0505 від 01.10.2008р., Договір відступлення права вимоги, що випливає з договору страхування іпотечного майна (Т.3 а.с.56, 57-60) що свідчить про її обізнаність про умови кредитування, про вартість кредиту та про інші супутні послуги і тарифи, а також безспірно вбачається, що намір позичальника був реально спрямований на отримання банківського кредиту в іноземній валюті у розмірі 17 000 доларів США для придбання житла з передачею в іпотеку належного їй нерухомого майна і що таке її зовнішнє волевиявлення було вільним і спрямованим на отримання кредитних коштів, що нею особисто було підтверджено в судовому засіданні. Будь-яких застережень до Договору відповідачка не зазначила, на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов оспорюваного договору та виконувала його умови, що свідчить про прийняття нею таких умов.

Аналізуючи кредитний договір з Додатком №1 можна зробити висновок, що умови спірного Договору доступно та зрозуміло передбачають розмір кредиту; строки його повернення; відсотки за користування кредитом; розмір комісії за відкриття позичкового рахунку; розмір щомісячного платежу та графік погашення кредиту; передбачена можливість дострокового погашення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов кредитного договору та його забезпечення, а тому, на думку суду, такі умови банку цілком узгоджуються із Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та не суперечать Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі наведеного доводи ОСОБА_2 про те, що при укладенні спірного правочину банк не надав їй, як позичальнику, повної інформації про умови кредиту, навмисно приховав сукупну вартість кредиту, фактичну процентну ставку та фактичне подорожчання кредиту, увівши її в оману, на увагу не заслуговують.

А позиція відповідачки про те, що вона на момент розгляду справи судом повернула Банку отримані для придбання квартири 17 000 доларів США, а в іншій частині кредитний договір не підлягає виконанню внаслідок його недійсності є хибною, суперечить самій суті кредитних правовідносин та є способом її ухилення від виконання зобовязання за кредитним договором в повному обсязі.

ОСОБА_2 свої заперечення проти позову та доводи зустрічної позовної заяви обґрунтувала також і висновком проведеної за її клопотанням судово-економічної експертизи №102 від 07.06.2017р., відповідно до якого порядок нарахування ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" відсотків по кредиту відповідно до кредитного договору №456-08/П-35 від 01.10.2008 року не відповідає вимогам нормативно-правових актів України, реальна процентна ставка за кредитом складає 152,13 %; встановити в якій валюті був виданий кредит не виявилось можливим на підставі наявних в матеріалах справи документів, факт видачі готівкових коштів із каси Банку документально не підтверджений; спосіб надання кредитних коштів не відповідає способу, визначеному кредитним договором; провести дійсний розрахунок заборгованості не надається за можливе; за період з 05.11.2008р. по 18.11.2014р. ОСОБА_2 було оплачено 17 005,81 доларів США, але вирахувати окремо суму сплаченої заборгованості по кредиту та відсотках не надалось за можливе. (Т.2 а.с.131).

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням відповідача експерт ОСОБА_6 свій висновок підтримала частково. Суду пояснила, що в умовах кредитного договору міститься прихована відсоткова ставка в п.3.1.11, яка полягає у збільшенні процентної ставки на 1% за порушення позичальником умов страхування життя та іпотечного майна. Вказана умова, на думку експерта, суперечить діючому законодавству, не оформлена додатковою угодою між сторонами кредитного договору, є по суті штрафною санкцією. Щодо висновку про невідповідність способу надання кредитних коштів способу, визначеному кредитним договором, а саме: видача кредиту замість поточного з позичкового рахунку, пояснила, що оглянувши в судовому засіданні виписку по рахунку № 2620, яка не була представлена експерту раніше, можна зробити висновок, що кредитні кошти видані в іноземній валюті доларах США в розмірі 17 000 доларів з визначенням гривневого еквіваленту з поточного рахунку на позичковий №2233, тобто в спосіб, визначений кредитним договором. Оформлення бухгалтерської проводки в день видачі кредитних коштів повинно відбуватись в найкоротші терміни, але не миттєво, і це не є порушенням правил ведення бухгалтерського обліку, а аналітичний облік, тобто обробка даних, проводиться наприкінці робочого дня. Таким чином, в частині проведення банком по касі видачі кредитних коштів ОСОБА_2 порушень експертом не виявлено. Щодо висновку про реальну процентну ставку за кредитом на рівні 152,13 %, то це розмір процентної ставки за весь період користування кредитними коштами, а не річної. Реальна річна процентна ставка, за її підрахунками, складає 18,25%. Також вона вважає, що сукупна вартість кредиту насправді є завищеною і складає 42 862,04 долара США, тобто переплата понад тіло кредиту складає 25 862,04 долара, що не було озвучено ОСОБА_2 при видачі кредиту і суперечить Постанові Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.

Проте з Кредитного договору та Додатку №1 до Договору, який є невідємною частиною Договору і підписаний ОСОБА_2 безспірно вбачається, що у ньому встановлені і узгоджені сторонами умови страхування життя позичальника та іпотечного майна та встановлена відповідальність за невиконання умов кредитного договору в цій частині (пунктів 3.3.12-3.3.16) відповідно до п.3.1.11 у вигляді підвищення процентної ставки за користування кредитом на 1% і ця умова узгоджена з відповідачем (Т.1 а.с. 6-7).

Сплата позивачкою страхових платежів за договором страхування належного їй нерухомого майна передбачена і умовами Іпотечного договору п.3.3.4 від 01.10.2008, укладеного між сторонами (т.3 а.с.68).

Щодо невідповідності, на думку експерта, висловленої в судовому засіданні, реальної процентної ставки за кредитом 18,25% встановленій в кредитному договорі 14,7%, то даний факт, в разі його доведеності, може слугувати підставою для перерахунку позивачці кредитної заборгованості перед банком, а не для визнання спірного кредитного договору недійсним з підстав обману.

На думку суду, відповідач ОСОБА_2, яка, як вона сама пояснила в судовому засіданні, особливо не цікавилась умовами кредитування, а бажала скоріше отримати кредит для придбання квартири, виходячи зі своїх особистих міркувань, самостійно вибрала як валюту свого банківського кредитування, так і банківську установу (контрагента договору), отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору, що відповідає положенням статей 19,47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статей 3-5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а тому зобовязана була і мала можливість усвідомлювати всі можливі у звязку з цим фінансові ризики. Відповідач не довела введення її в оману під час укладення договорів, оскільки перед їх підписанням вона мала можливість ознайомитися з текстами та умовами договорів та власноручно їх підписала.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_2, посилаючись на ст.ст. 18,19,21 Закону України "Про захист прав споживачів", зазначала, що умови договору є несправедливими, зі сторони банку використана нечесна підприємницька практика.

Аналізуючи вказані норми Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Проте таких обставин відповідачкою у справі не доведено. Крім того, ці норми Закону є самостійними підставами визнання договорів недійсними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року, справа № 6-1341цс15.

Що стосується твердження ОСОБА_2 про відсутність у позивача ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" банківської ліцензії на кредитування в іноземній валюті, то суду надані позивачем належним чином засвідчені копії Банківської ліцензії №123, зареєстрованої НБУ 21.07.1993 року на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», виданої ВАТ АБ «УкргазБанк» 19.11.2001р. (Т.1 а.с.159), Дозвіл №123-2, зареєстрований НБУ 21.07.1993 року за №183 на право здійснення операцій, визначених п.п.1-4 ч.2 та ч.4 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», згідно з додатком до цього дозволу, виданого ВАТ АБ «УкргазБанк» 03 лютого 2004 року (Т.1 а.с.160), Додаток до дозволу №123-2 від 03.02.2004р. з переліком операцій, які має право здійснювати ВАТ АБ «УкргазБанк» (правонаступник ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК"), де п.1 визначені операції з валютними цінностями, що спростовує доводи відповідача в цій частині (Т.1 а.с.161-162).

Таким чином, висновки проведеної у справі судово-економічної експертизи №102 від 07.06.2017р., та інші наявні у справі докази не свідчать про те, що підприємницька практика позивача, як кредитора, була нечесною та ввела відповідачку в оману щодо обставин, які вплинули на вчинення нею спірного правочину, а відсоткова ставка та вартість кредиту, що були закладені сторонами у кредитному договорі та були відомі позичальнику, є тими обставинами, які обовязково мали б перешкодити відповідачці укласти спірний кредитний договір, а банк навмисно і цілеспрямовано своїми винними діями щодо відсоткової ставки та вартості кредиту ввів її в оману і це вплинуло на укладення відповідачкою спірного правочину, тому в суду відсутні правові і фактичні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними з підстав обману та застосування наслідків недійсності договорів .

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицію, висловленою Верховним Судом в постанові від 05 березня 2018 року по справі № 569/423/15-ц.

Стосовно позовних вимог Банку до ОСОБА_2 суд дійшов висновку щодо їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом достовірно встановлено, що банк виконав умови кредитного договору. Факт виконання банком своїх зобовязань перед позичальником за кредитним договором у повному обсязі найшов своє підтвердження під час розгляду даної справи.

ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту не виконує, узгоджений сторонами графік погашення кредиту не дотримала, допустила виникнення кредитної заборгованості, всупереч вимогам ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України

Банком до позовної заяви долучені розрахунки заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором. (Т.2 а.с.223-229).

У розрахунку містяться відповідні нарахування заборгованості по тілу кредиту, відсотках, пені та відображені здійснені погашення. Дані розрахунки заборгованості ОСОБА_2 не спростовані.

За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 1054 і 526 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання основного зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення всієї частини позики (разом з нарахованими процентами, згідно ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті (правова позиція Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13).

ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору, допустила утворення заборгованості, а тому вимоги ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" про дострокове стягнення заборгованості за кредитом із боржника відповідають закону та умовам кредитного договору.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи вказане рішення, суд у відповідності до положень ст.141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат у справі, які мають бути присуджені позивачеві з боку відповідача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 9550,33 гривні сплачених банком при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 95, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263, 265, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків за користування кредитом та пені - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 17.09.1997, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (01004, м.Київ, вул..Червоноармійська, 39, , МФО 320478) заборгованість за кредитним договором № 456-08/П-35 від 01.10.2008 року станом на 05.12.2017р. в розмірі 15 787,06 доларів США та 117 750, 33 грн., яка складається з:

- 7 688, 13 доларів США заборгованості по кредиту строкової;

- 2 969,68 доларів США заборгованості по кредиту простроченої;

-163,27 доларів США заборгованості за процентами поточної;

-4 965, 98 доларів США заборгованості за процентами простроченої;

- 43 569, 27 гривень пені за несвоєчасне погашення кредиту у межах строку позовної давності;

- 74 181,06 гривень пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 17.09.1997, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (01004, м.Київ, вул..Червоноармійська, 39, , МФО 320478) судові витрати по справі в сумі 9550,33 гривни.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.04.2018р.

Суддя І. В. Бобровська