АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 квітня 2018 року

м.Харків

справа № 2/638/2304/17

провадження № 22-ц/790/1981/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2017 року, постановлене під головуванням судді Руднєвої О.О., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року КП «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість у розмірі 4 850,81 грн., а саме: за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01 травня 2011 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 2 866,97 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2003 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 1 983,84 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто в рівних частках з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 грн., з кожного по 800 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 січня 2018 року заяву відповідачів про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказують, що належним чином відповідачі не були повідомлені про розгляд справи судом першої інстанції. Строк позовної давності не переривався, оскільки судовий наказ у 2015 році був виданий судом лише відносно ОСОБА_2, яка зареєстрована в квартирі лише з 2005 року, тоді як заборгованість стягнута з 01.12.2003 року. Зазначають, що судом не враховано квитанцій про сплату за комунальні послуги за період 01.10.2013 року по 31.12.2016 року на суму 1 948,63 грн. та 2 691,47 грн. Вважають, що підстави для задоволення позову відсутні через сплив строків позовної давності.

ПАТ «Харківводоканал» подало відзив на апеляційну скаргу, просило відхилити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі мають заборгованість по сплаті за надані комунальні послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2011 року по 31.12.2016 року у розмірі 2866,97 грн. та за надані послуги з водовідведення за період з 01.12.2003 року по 31.12.2016 року у розмірі 1 983,84 грн.

Згідно ст. 158, п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення, розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки, однак суд першої інстанції розглянув справу по суті.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 20 березня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 12 квітня 2017 року (а.с. 28).

Судова повістка про призначення справи до розгляду на 12 квітня 2017 року не була вручена відповідачам та повернулася до суд з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.32-33).

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення їм судових повісток про призначення справи до розгляду.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за їх відсутності без обов'язкового належного повідомлення їх про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг КП «Харківводоканал» за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно сводної картки абонента за вищевказаною адресою утворилася заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01 травня 2011 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 2866,97 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2003 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 1983,84 грн. (а.с.6-13).

Як на підставу позовних вимог КП «Харківводоканал» посилався на те, що відповідачі мають заборгованість за отримані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2011 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 2866,97 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2003 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 1983,84 грн. Разом з тим, зазначає, що строки позовної давності переривалися, оскільки позивачем подавалася заява про видачу судового наказу про стягнення вказаної заборгованості з відповідачів.

Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що згідно квитанцій від 13 грудня 2017 року ОСОБА_1 сплатила послуги централізованого водопостачання за період з 01.10.2013 року по 31.12.2016 року та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2013 року по 31.12.2016 року у розмірі 1948,63 грн. та 2 691,47 грн. (а.с.71-72).

Таким чином, заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення складає 210,71 грн. (4 850,81 грн. - 4 640,10 грн.).

Доводи апеляційної скарги щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності, не приймається колегією суддів до уваги, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що через неналежне повідомлення відповідачів про розгляд справи судом першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були позбавлені можливості заявити клопотання про застосування строків позовної давності у справі. Таку заяву відповідачі подали разом із заявою про перегляд заочного рішення (а.с.48).

Проте, оскільки позовна давність застосовується за заявою сторони тільки до ухвалення судом рішення, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідачів про застосування наслідків спливу строків позовної давності, бо нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом, може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності. Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року №6-780 цс та від 02 березня 2016 року №6-2307 цс15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що оплата комунальних послуг здійснена відповідачами після звернення позивача з вказаним позовом до суду та ухвалення заочного рішення, - судові витрати покладаються на відповідачів; з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» підлягає стягненню судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, у розмірі 1 600 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2017 року - скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 210,71 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір у розмірі 1600 грн., по 800 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук