Справа № 324/1693/17
Провадження № 2/324/111/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що ОСОБА_1 звернулася до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - Банк, ПАТ КБ «ПриватБанк») з метою отримання банківських послуг та підписала заяву без номеру від 15.01.2013 року на отримання кредиту.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у заяві.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідно до умов договору Банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначив у позові, що свої зобов'язання перед ОСОБА_1 Банк виконав, надавши їй кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Після отримання кредиту ОСОБА_1 свої кредитні зобов'язання не виконала належним чином, у результаті чого у неї перед Банком станом на 19.07.2017 року утворилася заборгованість у сумі 30905,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також просить стягнути 1600,00 грн. судового збору.

Представник позивача, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги Банку підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з'явилась, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України була належним чином повідомлена, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій просила винести рішення на розсуд суду, також просила врахувати, що нею вже частково сплачено заборгованість перед позивачем, на підтвердження чого вона надала виписки по рахунку та копії квитанцій. Також просила не стягувати з неї одночасно нараховану пеню та судові штрафи, оскільки це протирічить вимогам чинного законодавства щодо неможливості подвійної відповідальності за одне й те саме порушення.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.247 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, викладену у письмовій заяві позицію відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги частково доведеними і такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

З анкети-заяви, підписаної ОСОБА_1 особисто, судом встановлено, що ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між нею та Банком договір. ОСОБА_1 в анкеті-заяві зобов'язалась виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами до них на сайті ПриватБанку.

Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг на боргові зобов'язання за кредитом та овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку позичальник зобов'язався виконати зобов'язання з виконання кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15.01.2013 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, а також із виписки по рахунку, судом встановлено, що у зв'язку з порушенням умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 19.07.2017 року утворилася заборгованість у сумі 30905,81 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 14199,91 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 6112,72 грн., заборгованості за пенею у сумі 8645,28 грн., штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у сумі 1447,90 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язань.

Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Зі ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 28957,91 грн., у тому числі за тілом кредиту - 14199,91 грн., по відсоткам за користування кредитом - 6112,72 грн., за пенею - 8645,28 грн., є обґрунтованими.

У той же час, відповідачем до суду надано виписку по картках за період з 01.09.2016 року по 01.03.2018 року, а також копії квитанцій від 06.03.2018 року, від 21.03.2018 року, від 30.03.2018 року та від 31.03.2018 року.

Як вбачається із виписки по картках за період з 01.09.2016 року по 01.03.2018 року, після складання позивачем розрахунку заборгованості відповідачем у рахунок погашення заборгованості було сплачено такі суми:

- 05.10.2017 року - 8,00 грн. (поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування),

- 12.10.2017 року - 1990,00 грн. (автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки 51**92),

- 18.10.2017 року - 1000,00 грн. (поповнення готівкою в терміналі самообслуговування),

- 01.11.2017 року - 1000,00 грн. (поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування),

- 16.11.2017 року - 1000,00 грн. (поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування),

- 11.12.2017 року - 1000,00 грн. (поповнення готівкою в терміналі самообслуговування),

- 15.12.2017 року - 1000,00 грн. (поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування).

Окрім того, як вбачається із наданих відповідачем копій квитанцій, 06.03.2018 року нею було сплачено також 1600,00 грн., 21.03.2018 року - ще 1500,00 грн., 30.03.2018 року - ще 500,00 грн. та 31.03.2018 року - ще 500,00 грн.

Тобто, після формування розрахунку заборгованості відповідачем було сплачено у рахунок погашення заборгованості загалом 11098,00 грн.

Тому, зважаючи на часткове погашення заборгованості станом на час розгляду справи, з відповідача на користь позивача суд стягує саме несплачену заборгованість у загальній сумі 17859,91 грн.

У той же час, суд погоджується із позицією відповідача про те, що вимоги позивача про стягнення одночасно з неї пені та штрафів, як це передбачено п. 2.1.1.7.6 та п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, не ґрунтуються на законі, зважаючи на таке.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав, або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошових зобов'язань.

У той же час, у п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів.

Враховуючи однаковість підстав нарахування пені та штрафів, а також те, що вони є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення штрафів, передбачених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1447,90 грн. (процентна складова), задоволенню не підлягають. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.01.2013 року, в сумі 17859,91 грн. та понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 924,61 грн. (1600,00 грн. * 17859,91 грн. / 30905,81 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 265, 280, 281 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, МФО 305299, , на р/р №3111 заборгованість за договором без номеру від 15.01.2013 року, яка утворилася станом на 19.07.2017 року, в сумі 17859 (сімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять) гривень 91 копійка, а також 924 (дев'ятсот двадцять чотири) гривні 61 копійку судового збору, а всього стягнути 18784 (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 52 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: