ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М., представника позивач ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про скасування усиновлення,-

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2017 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про скасування усиновлення, мотивуючи вимоги тим, що 22.10.2010 року між ним і ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, однак відносини між ними не склалися і рішенням суду від 10.05.2017 року шлюб був розірваний. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народився спільний син ОСОБА_6. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 04.11.2007 року позивачем було усиновлено дочку дружини від першого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі цього рішення було видане повторне свідоцтво про народження із внесенням зміни прізвища із «ОСОБА_7» на «ІНФОРМАЦІЯ_7». Позивач зазначає, що діти проживають разом із матір'ю, а позивач проживає окремо із новою сім'єю. Також позивач зазначає, що між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_2 склалися вкрай неприязні триваючі відносини, крім того, донька поступово перейняла негативне ставлення до нього та повністю відмовилася називати позивача батьком. Всі намагання позивача, як батька, примиритися виявилися марними, кожний його прихід до дітей закінчується проявом негативу та агресії щодо нього, з боку доньки та колишньої дружини. Позивач вважає оптимальним варіантом вирішення довго триваючих непорозумінь, при відсутності бажання дочки у спілкуванні із ним, скасування усиновлення доньки та скасування обов'язків один щодо одного між ними на майбутнє, в тому числі, після досягнення дочкою повноліття. На підставі викладеного просив скасувати усиновлення дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 усиновителем ОСОБА_5 та внести зміни у свідоцтво про народження ОСОБА_7 шляхом зміни прізвищ зі «ІНФОРМАЦІЯ_7» на «ОСОБА_7», по батькові дитини з «ІНФОРМАЦІЯ_7» на «ОСОБА_7».

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним, просив позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідачки в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували ,посилаючись на те, що позивачем не подано жодного належного документу і допустимого доказу в обґрунтування того, що усиновлення суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; і між позивачем, як усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі позивача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання ним своїх батьківських обов'язків. При цьому вказали, що сам факт не проживання позивача разом з дитиною не свідчить про те, що позивач не спроможний виконувати свої батьківські обов'язки. Також наголошували, що скасування усиновлення суперечитиме інтересам дитини, негативно відобразиться на її психологічному стані, тому підстави для скасування усиновлення відсутні.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказавши, що скасування усиновлення суперечитиме інтересам дитини, як матеріальним так і моральним.

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, про що зроблений відповідний актовий запис № 311 /а.с.19/.

ОСОБА_2 від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

04 листопада 2011 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення, яким дозволено ОСОБА_5 здійснити усиновлення ОСОБА_7, внесено зміни до актового запису про народження: змінене прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_7», по батькові «ІНФОРМАЦІЯ_7», а її батьком записаний ОСОБА_5 /а.с.17/.

27 грудня 2011 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було винесено додаткове рішення, яким доповнене рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2011 року, а саме: зобов'язано відділ реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськвиконкому Київської області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, записати її прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_7», по батькові «ІНФОРМАЦІЯ_7», записати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1, батьком усиновленої дитини /а.с.18/.

31 січня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області видане повторне свідоцтво про народження ОСОБА_7 /а.с.20/.

Також судом встановлено, що між позивачем та відповідачем спільне подружнє життя не склалося і рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2017 року шлюб між ними був розірваний /а.с.16/.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За ст. 155 цього кодексу, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є направозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

За ст. 207 цього Кодексу, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до положень ст. 232 цього Кодексу, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов'язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Відповідно до ст. 238, 240 Сімейного кодексу України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо:

1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання;

2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення;

3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

З аналізу даних норм права випливає, що предметом доказування при розгляді судом даної категорії справ є доведення того, що незалежно саме від волі усиновлювача між ним і дитиною склалися стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог про скасування усиновлення позивач посилається на те, що між ним і дитиною склалися, незалежно від його волі, стосунки, які роблять неможливими їхнє спілкування, проживання і виконання ним, як усиновлювачем, своїх батьківських обов'язків.

Така ситуація виникла на ґрунті відсутності між ним та колишньою дружиною ОСОБА_2 взаєморозуміння після припинення шлюбних відносин, що призвело до формування вкрай негативного відношення до нього, яке поступово перейняла донька від матері.

На підтвердження своєї позиції зазначає, що при його спроби спілкування з дитиною призводили до чисельних сварок, як з колишньою дружиною так і з дитиною. Як доказ надає відповідні звернення до Фастівського відділення поліції ГУНП в Київській області та відповіді на них.

Так, 02.11.2017 року ОСОБА_5 на своє повідомлення від 21.10.2017 року, отримав відповідь Фастівського відділення поліції ГУНП в Київській області, зі змісту якої вбачається, що за повідомленим фактом відсутні ознаки кримінального правопорушення, у зв'язку з чим рекомендовано для вирішення виниклих питань звернутися до суду в порядку цивільного судочинства /а.с. 23/.

Крім того, ОСОБА_5 звертався 26.12.2017 року до Начальника Фастівського відділу поліції ГУНП в Київській області із заявою про вчинення дій, що мають ознаки кримінального правопорушення за ст. 383 КК України, відповідно до якої вказав, що між ним та колишньою дружиною ОСОБА_2 існують суперечності та конфлікти інтересів. Так, ним було зазначено, що зміст заяви ОСОБА_2 до поліції становить відомості, про нанесення травм неповнолітній ОСОБА_7 в живіт викруткою. Проте, оскільки тілесних ушкоджень дитині ОСОБА_5 не наносив, то вказані відомості є неправдивими та такими, що не відповідають дійсності, тому просив розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства у зв'язку із вчиненням дій, які мають ознаки складу злочину.

На зазначену заяву була надана відповідь № 7731 було від 13.11.2017 року, зі змісту якої вбачається, що за повідомленим фактом відсутні ознаки кримінального правопорушення, у зв'язку з чим рекомендовано для вирішення виниклих питань звернутися до суду в порядку цивільного судочинства /а.с. 24/.

Наведене докази, на переконання суду, свідчать лише про факти звернення позивача до правоохоронних органів з приводу ситуацій, що виникли на ґрунті конфлікту з колишньою дружиною, однак не доводять обставин існування між позивачем та дитиною стосунків, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання позивачем своїх батьківських обов'язків.

Крім того, як встановлено судом та вбачається зі змісту листа від 14.12.2017 року за № 8579/109/1004/1/01/17 Фастівського відділення поліції ГУНП в Київській області, 06.12.2017 до чергової служби Фастівського ВП надійшов рапорт інспектора сектора превенції Фастівського ВП Горовенка С.С. про те, що в матеріалах єдиного обліку (№№ 14061, 14081, 14088 від 24.11.2017) за заявами ОСОБА_2 про отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення. Прийнято рішення - внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001330 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ст. 125 ч.1 КК України. Крім того, зазначено, що впродовж 2016-2017 років ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 за порушення адміністративного законодавства притягувався до адміністративної відповідальності /а.с.25/.

Наведене свідчить про те, що припинення спілкування позивача з усиновленою дитиною має місце саме у тому числі через небажання батька, а не виключно поза його волею. До таких висновків суд дійшов на підставі того, що через загострення конфлікту між позивачем та відповідачкою після розлучення, після якого діти, у тому числі усиновлена дитина, стали проживати з матір'ю, негативна атмосфера в сім'ї мала вплив на взаємовідносини між батьком та дитиною, внаслідок чого відбулась втрата взаєморозуміння та виникли конфлікти вже безпосередньо між ОСОБА_5 та дитиною.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що поведінка позивача також мала вплив на погіршення стосунків з дитиною, тобто такі обставини відбулись не поза волею усиновлювача.

Як зазначалось, основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача.

Аналізуючи пояснення сторін, досліджені у ході судового розгляду докази, суд констатує, що стосунки між сторонами є вкрай конфліктними, що має безпосередній вплив на відношення між усиновлювачем та усиновленою дитиною.

Посилання позивача на відсутність можливості встановлення з дитиною взаєморозуміння, з тих підстав, що дитина не сприймає його як батька, не є підставами, які передбачені законом для скасування усиновлення і носять характер припущень, оскільки з одного буку позивач вказує на відсутність порозуміння між ним та донькою, з другого боку зазначає, що виявляє піклування про неї та вчиняє дії для налагодження стосунків.

У Декларації прав дитини (принцип 6) проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З урахуванням всіх обставин по справі, суд вважає, що відносини, які виникли між усиновлювачем і дитиною пов'язані, перш за все, з конфліктом між сторонами, а крім того ускладнені особливостями перехідного віку дитини.

Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» (ст. 9 Конвенції про права дитини, 20 листопада 1989р.) діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Під час розгляду справи в суді, судом не була заслухана думка дитини щодо заявлених позовних вимог про скасування усиновлення, однак судом враховані пояснення відповідачки з цього приводу, яка зазначила про наявність у дитини бажання налагодити стосунки, оскільки позивач ОСОБА_5 був єдиним батьком, якого вона знає, виховував її змалку.

Суд вважає, що в даному випадку скасування усиновлення буде суперечити інтересам дитини, а крім того є підстави для нормалізації відносин між усиновлювачем та усиновленим.

Як встановлено частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

На підставі ч. 4 і ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з пояснень третьої особи, представник Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради заперечував проти скасування усиновлення, оскільки це суперечитиме інтересам дитини.

При цьому, позивачем письмовий висновок щодо доцільності скасування усиновлення суду не наданий.

Згідно зі статтею 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої) (ратифікована Законом України № 3017-VI від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою), усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Разом з тим, судом не встановлено серйозних обставин, які б слугували підставою для скасування усиновлення.

При вирішенні спору суд вважає необхідним звернути увагу і на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курочкін проти України» від 20 травня 2010 року, яке набуло статусу остаточного рішення 20 серпня 2010 року. У цій справі Європейський суд з прав людини констатував порушення Україною статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначивши, що висновки національних судів, якими мотивувалося скасування усиновлення, не були підкріплені відповідними й достатніми підставами, які б виправдали таке втручання в сімейне життя заявника.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позивачем ОСОБА_5 належними та достатніми доказами не доведено існування обставин, встановлених статтею 238 СК України, а тому судом не встановлено і підстав для скасування усиновлення.

Враховуючи зазначене, відповідно до статей 238 Сімейного кодексу України, керуючись статтями Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про скасування усиновлення - залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 20 квітня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю.Чернишова