АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/2186/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

cудді - доповідача: Білич І.М.

cуддів: Соколової В.В., Шахова Е.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» - Мухи Павла Валерійовича на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року, постановлену під головуванням судді Солом'янського районного суду м.Києва Кушнір С.І.

у цивільній справі № 760/19698/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТУР-7 ЛТД», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васько Альбіна Василівна про визнання правочину недійсним

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТУР-7 ЛТД», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріальногоокругу ВаськоАльбіна Василівна про визнання недійсним договір відступлення права вимоги №1636 від 18.07.2012 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 29 вересня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу для направлення до належного суду за підсудністю.

Не погоджуючись з ухвалою суду представником ТОВ «Вердикт Фінанс» - Мухою П.В. було подано апеляційну скаргу в якій ставилося питання щодо її скасування як такою, що перешкоджає подальшому провадженню в даній справі. Та направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції - Соломянського районного суду м. Києва.

Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. А саме статей 109, 113 ЦПК України, (в редакції на момент подання позову), які передбачали правила альтернативної підсудності (за вибором позивача), оскільки предметом даного позову нерухоме майно не виступало.

Відповідно до п. 8 ч.1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці ( відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 - VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

Статтею 3 ЦПК України передбачено зокрема, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Учасники справи про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. У судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для направлення до належного суду за підсудністю виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а саме квартир № 7, 8, 9, 10 за адресою : м. Київ, вул. Саксанганського, 96 які були передані в іпотеку та в подальшому були відчужені. Тому в данному випадку діють правила виключної підсудності. А відтак, відповідно до положень ст. 114 ЦПК України дані вимоги повинні розглядатися за місцем знаходженням нерухомого майна, що територіально відноситься до Шевченківського районного суду.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Статтею 114 ЦПК України ( в редакції 2004 року ) - ст. 30 ЦПК в редакції Закону № 2147 -У111 від 03 жовтня 2017 року, визначена виключна підсудність справ, а саме позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п 41. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вказувалось, що перелік справ за якими визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 42 даної постанови визначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем при звернення до суду ставиться питання про визнання правочину недійсним. А саме - визнання недійсним з моменту укладенння договору відступлення права вимоги за № 1636 від 18.07.2012 року, який укладено між ОСОБА_2 та ТОВ «ЄВРОТУР - 7 ЛТД».

Сам договір, який позивач просить визнати недійсним до матеріалів справи не долучено, позивачем лише ставиться питання про витребування від приватного нотаріуса та відповідача ОСОБА_2 доказів - договору відступлення права вимоги.

Отже, за відсутності самого договору, який би за своїм змістом підтверджував наявність саме спору з приводу нерухомого майна про яке йде мова, колегія суддів вважає, що суд передчасно прийшов до висновку про недотримання позивачем правил підсудності при зверненні до суду та повернув позовну заяву позивачу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як така що перешкоджає подальшому провадженню у справі підлягає скасуванню, а справа направленню до суду суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 379, 381 -383, 384 ЦПК України, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року « 1402 - У111, п. 8 розділу Х111 «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147 - У111 від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» - Мухи ПавлаВалерійовича задовольнити .

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року у цивільній справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: