Пров. №2/766/1190/18
05 квітня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Хайдарової І.О.,
секретар Сікорська Я.А.,
розглянувши в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №38 в будинку №8-а по вулиці Залаегерсег у м. Херсоні, мотивуючи тим, що їй належить спірне житлове приміщення, в якому зареєстрований відповідач, який є колишнім власником квартири, та в порушення умов договору купівлі-продажу квартири не знявся за адресою місця реєстрації.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.09.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2018 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі.
Відзив від відповідача не надходив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачеві ОСОБА_1, що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 05.12.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі №1870. Вказаний договір купівлі-продажу квартири укладений між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1
Пунктом 13 вказаного вище договору передбачено, що продавець зобов'язується знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі до двадцятого грудня дві тисячі шістнадцятого року, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали, і передати квартиру покупцю в день підписання цього договору.
Відповідно до довідки №3707 від 05.12.2016 року виданої КП "Дніпровський", за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 колишній власник.
Непроживання відповідача ОСОБА_2 підтверджено актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 24.10.2017 року складеного заступником директора КП "Дніпровський" ОСОБА_4, гол. інженера ОСОБА_5, юриста Хом'ячука Ю.П. та сусідами. У вказаному акті встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак не проживає у вказаній квартирі.
Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав обєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало.
Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній кватирі, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.
Керуючись ст. 319, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 258, 259, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяОСОБА_6