Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/1615/17 Головуючий у 1-й інст. Мандро О. В.
Категорія 47 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №294/1615/17 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Рачківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області та ОСОБА_2 про визнання рішення недійсним, визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2018 року, яка постановлена під головуванням судді Мандро О.В. в м. Чуднові,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Рачківської сільської ради Чуднівського району та ОСОБА_2. Просила визнати недійсними рішення Рачківської сільської ради і державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, та зобов'язати ОСОБА_2 знести гараж із земельної ділянки, що належить на праві власності їй або дозволити останній знести гараж із покладенням матеріальних витрат на ОСОБА_2 Окрім того, просила витребувати від Рачківської сільської ради рішення, на підставі якого на ім'я ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку та рішення від 29 квітня 2005 року, на підставі якого вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2, а також документи, на підставі яких сільською радою приймалися відповідні рішення. Одночасно просила зобов'язати ОСОБА_2 надати суду державний акт на право власності на земельну ділянку, який виданий останній.

Ухвалою судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто останній.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу скасувати та направити позовну заяву до суду першої інстанції для вирішення питання про її прийняття. Зокрема зазначає, що вчасно усунула недоліки позовної заяви, надавши до суду позовну заяву, яка відповідає вимогам ст.175 ЦПК України. Вважає, що правильно сплатила судовий збір за вимоги немайнового характеру. Суддя суду першої інстанції незаконно визнав її позов неподаним та безпідставно повернув його їй.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що 12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до Чуднівського районного суду Житомирської області (а.с.7). ОСОБА_1 пред'явила три вимоги немайнового характеру, зокрема, про визнання недійсними рішення сільської ради і державного акту про право власності та зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаража. Окрім того, посилаючись на складнощі в отриманні доказів, просила витребувати від Рачківської сільської ради рішення, на підставі якого на ім'я ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку та рішення від 29 квітня 2005 року, на підставі якого на її ім'я виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, а також документи, на підставі яких сільською радою приймалися відповідні рішення. Також просила зобов'язати ОСОБА_2 надати суду державний акт на право власності на земельну ділянку, який виданий на ім'я останньої.

При зверненні до суду із позовною заявою ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 1 920 грн., що підтверджується копіями квитанцій від 10 жовтня 2017 року, тобто оплатила кожну немайнову вимогу судовим збором у розмірі 640 грн. (а.с. 1-3).

Ухвалою судді Чуднівського районного суду від 17 жовтня 2017 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам частин 3,5 статті 119, частини 2 статті 134 ЦПК України та частині 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Залишаючи позовну заяву без руху, суддя суду першої інстанції вказав, що у позовній заяві не зазначена дата її подання, а заявляючи про витребування доказів, ОСОБА_1 не оплатила судовим збором заходи забезпечення доказів та не надала доказів того, що зверталася до відповідачів і їй було відмовлено у наданні таких документів (а.с.13). Надано строк для усунення недоліків - 4 дні з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до змісту частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на день подання позовної заяви) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачувався судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За подання до суду заяви про забезпечення доказів фізичною особою судовий збір підлягав сплаті за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»)

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб із 01 січня 2017 року був установлений в розмірі 1600 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позовна заява ОСОБА_1 містила три вимоги немайнового характеру, а також, як вважав суддя суду першої інстанції заяву про забезпечення доказів, на його думку, судовий збір мав бути сплачений у сумі 2 880 грн. (по 640 грн. за кожну вимогу немайнового характеру та 960 грн. за витребування доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів).

Дійсно, способами забезпечення судом доказів є витребування таких та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. Разом із тим, інститут забезпечення доказів передбачає, що суд за заявою особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 отримала 06 лютого 2018 року (а.с. 16). Останнім днем для усунення недоліків було 12 лютого 2018 року.

Із метою усунення вказаних в ухвалі від 17 жовтня 2017 року недоліків, ОСОБА_1 12 лютого 2018 року надіслала на адресу суду позовну заяву в новій редакції, у якій вона зазначила дату її подання. У новій редакції позовної заяви позивач залишила лише позовні вимоги про визнати недійсними рішення сільської ради і державний акт про право власності на земельну ділянку та зобов'язання ОСОБА_2 знести гараж, а прохання щодо витребування будь-яких доказів виключила взагалі (а.с. 17-22).

Заяву із усунутими недоліками Чуднівський районний суд Житомирської області отримав 15 лютого 2018 року, але мотивуючи тим, що вимоги суду ОСОБА_1 у повному обсязі не виконала, оскільки не сплатила судовий збір у сумі 960 грн. та не надала документального підтвердження відмови в наданні документів, суддя суду першої інстанції ухвалою від 15 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнав неподаною та повернув останній (а.с.23).

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками та діями судді суду першої інстанції.

При зверненні до суду позовна заява ОСОБА_1 мала лише один недолік, а саме - у ній не була зазначена повна дата її подання, тобто не зазначено число жовтня місяця 2017 року. Судовим збором усі три позовні вимоги немайнового характеру були оплачені у повному обсязі. Питання щодо забезпечення доказів у розумінні положень ст.133 ЦПК України (редакція діяла на час звернення позивача до суду, тобто до 15 грудня 2017 року) не порушувалося, а відтак не потребувало й оплати судовим збором.

Усунувши вчасно недоліки та подавши до суду позовну заяву в новій редакції, ОСОБА_1 вказала дату її подання. Позовна заява у новій редакції не містить посилань на витребування будь-яких доказів та зобов'язання будь-кого вчинити певні дії щодо доказів, тобто надати певні докази, чим апріорі виключилася необхідність додаткової сплати судового збору та надання доказів того, що позивач зверталася до відповідачів та їй було відмовлено в наданні документів.

За таких обставин, ОСОБА_1 перешкоди у доступі до суду створені штучно, оскільки підстав для визнання позову неподаним та його повернення немає, а доводи ухвали, що оскаржується, є надуманими.

Із огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст.379 ЦПК України скасовує ухвалу судді суду першої інстанції та направляє справу до Чуднівського районного суду Житомирської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, оскільки порушення норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.259,268,367-369,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 квітня 2018 року.

Головуюча Судді: