Справа № 372/3854/17
Провадження № 2-464/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Котляр А.В.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу №372/3854/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області із позовом в якому просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловою квартирою № 82 по вул. Сосновій, буд. 5 в м. Українка, Обухівського району, Київської області. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги, позивач зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстрована його колишня дружина, відповідач по справі, ОСОБА_4 З 2014 року відповідач проживає за іншою адресою. Добровільно зніматись з реєстрації відповідач відмовляється, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав вказаних в позовній заяві та просили задовольнити. В судовому засіданні позивач пояснив, що визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом, йому необхідно, так як вона претендує на його квартиру і хоче там проживати, і вселитись, але він їй не дозволяє. На даний час в спірній квартирі проживає сестра відповідачки зі своєю родиною а відповідачка проживає в м. Обухів.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що сторони ніколи в спірній квартирі не проживали. Відповідач має намір проживати у спірній квартирі, однак позивач не дозволяє їй вселитися до квартири.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17324314 від 10.01.2008 року, яку придбав 28.12.2007 року на підставі договору купівлі-продажу.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2014 року по 08.12.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 170938, виданого Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 101, та копією рішення Обухівського районного суду Київської області від 08.12.2017 року.

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08.12.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Відповідно до копії довідки ПОЖ Української міської ради Обухівського району Київської області № 1547 від 06.12.2017 року та довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до акту депутата Української міської ради від 12.12.2017 року, встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1, зареєстрована та не проживає з жовтня 2014 року по теперішній час ОСОБА_4.

Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно роз'яснень, викладених у п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім»ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім»ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК. У цьому випадку положення ст.ст.71,72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України.

З врахуванням викладеного, та беручи до уваги, що в судовому засіданні було встановлено, що після погіршення стосунків між сторонами у жовтні 2014 року, відповідачка переїхала жити в м. Обухів, та намагалась вселитись у спірну квартиру і це їй не вдалось, і позивачем не заперечується дана обставина, і що саме він не дозволяє їй туди вселитись, суд приходить до висновку, що відповідачка не проживає в спірному житлі з поважних причин, а тому підстав для визнання її такою, що втратила право на користування житлом, немає.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, оскільки ним не надано доказів втрати відповідачем права користування спірною квартирою, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 19, 78-81, 89, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2018 року.

Суддя: