АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/738/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2

з участю секретаря: Попова М.В.

учасники справи:

скаржника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,

ухвала постановлена під головуванням судді Олійник М.Ф.

повний текст ухвали складено - не зазначено

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Свої вимоги мотивуючи тим, що рішенням Христинівського районного суду від 02.08.2016 р. було зобов'язано ОСОБА_6 не чинити йому перешкод в користуванні його власною земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0403 та знести шляхом демонтування частину самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_6

На виконання вказаного рішення 29.05.2017 року Христинівським районним судом видано виконавчий лист № 2-6/12, на підставі якого 01.06.2017 року державний виконавець відкрив виконавче провадження № 54056962.

По завершенню визначеного ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» строку для виконання рішення суду немайнового характеру державний виконавець, встановивши, що боржник ОСОБА_6 не виконав рішення суду, 11.07.2017 року виніс постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 1700 грн. та попередив останнього про кримінальну відповідальність у випадку подальшого умисного невиконання судового рішення.

За наслідками проведеної 10.08.2017 року повторної перевірки державний виконавець виніс постанову про накладення на ОСОБА_6 штрафу в сумі 3400 грн. та до Христинівського відділення поліції надіслав подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

18.08.2017 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, керуючись при цьому вимогами п. 11 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначив, що державний виконавець заходів примусового виконання судового рішення не вжив, а обмежився лише надісланням до Христинівського відділення поліції подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. При цьому не навів в постанові, що оскаржується, якими мотивами він керувався, коли приймав рішення про закінчення виконавчого провадження, і що йому перешкоджає виконати рішення в примусовому порядку з урахуванням того, що, звертаючись із заявою про примусове виконання рішення, він сплатив авансовий внесок у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати.

ОСОБА_5 просив суд визнати постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену 18.08.2017 року головним державним виконавцем Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_7, неправомірною та скасувати її; зобов'язати головного державного виконавця Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_7 здійснити примусове виконання рішення Христинівського районного суду від 02.08.2016 р. у справі № 2-6/12 в порядку та спосіб, який визначений судовим рішенням, - шляхом демонтування частини самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_6, без участі боржника ОСОБА_6

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2018 року скаргу ОСОБА_5 задоволено.

Визнано постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену 18.08.2017 року головним державним виконавцем Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_7, неправомірною та скасовано її.

Зобов'язано головного державного виконавця Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_7 здійснити примусове виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02.08.2016 року у справі № 2-6/12 в порядку та спосіб, який визначений судовим рішенням, - шляхом демонтування частини самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці Черкаської області, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_6, без участі боржника ОСОБА_6

Не погоджуючись з даною ухвалою суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права і просить скасувати ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2018 року та направити справу на новий розгляд у той же суд в іншому складу суддів.

Апелянт зазначає, що оскаржуваною ухвалою суд фактично змінив спосіб виконання судового рішення, хоча з заявою про зміну способу виконання рішення стягувач не звертався.

Також суд повен був зупинити провадження у справі, оскільки в провадження Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Христинівської міської ради, виконкому міської ради про визнання актів на землю на імя ОСОБА_5 недійсними та встановлення меж землекористування між співвласниками житлового будинку.

ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі наголошує на тому, що ОСОБА_5 пропустив строк на оскарження постанови державного виконавця. Оскільки дана постанова 24 листопада 2017 року була вже повторно направлена стягувачеві.

Скориставшись правом на подання відзиву Христинівський районний відділ ДВС ГТУЮ у Черкаській області зазначив, що ОСОБА_5 пропустив строк на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, від 18 серпня 2018 року, оскільки дану постанову була надіслано ОСОБА_5 простою кореспонденцією на адресу, що ним була зазначена. В період з 18.08.2017 року по листопад 2017 року ОСОБА_5 не звертався з заявою про отримання копії процесуальних документів. Лише у листопаді 2017 року звернувся з усною заявою про видачу йому постанов про закінчення виконавчого провадження.

Також ОСОБА_5 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції не допустив порушень, про які зазначає апелянт, а саме, що суд без звернення сторони виконавчого провадження змінив спосіб виконання судового рішення. Оскільки, ухвалою суду від 28 лютого 2018 року спосіб реалізації та здійснення способу захисту не було змінено і він відповідає рішенню суду на підставі якого було видано виконавчий лист.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції задовольняючи скаргу ОСОБА_5 прийшов до висновку, що державний виконавець не навів в постанові, що оскаржується, мотиви, якими він керувався, коли приймав рішення про закінчення виконавчого провадження, і що йому перешкоджає виконати рішення в примусовому порядку, з урахуванням того, що, звертаючись із заявою про примусове виконання рішення, стягувач ОСОБА_5 сплатив авансовий внесок у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено неоспорені обставини, що 02 серпня 2016 року Христинівським районним судом ухвалено рішення, яким зобов'язано боржника ОСОБА_6 не чинити перешкод стягувачу ОСОБА_5 в користуванні його власною земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0403 та знести шляхом демонтування частину самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_6

На виконання вказаного рішення 29 травня 2017 року Христинівським районним судом видано виконавчий лист № 2-6/12, на підставі якого 01 червня 2017 року головний державний виконавець Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_7 відкрив виконавче провадження № 54056962.

18 серпня 2017 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Державний виконавець встановив, що рішення зобовязального характеру боржником не виконане, незаконно збудована будівля не знесена, у звязку з чим державним виконавцем 10 серпня 2017 року було надіслане подання до Христинівського відділення поліції для притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_5 пропустив строк на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 18 серпня 2017 року, оскільки звернувся до суду зі скаргою у грудні 2017 року.

На обґрунтування пропущення строку на оскарження постанови, скаржник надав копію супровідного листа з якого вбачається, що 24 листопада 2017 року на адресу ОСОБА_5 було направлено постанову державного виконавця від 18 серпня 2017 року про закінчення виконавчого провадження.

Доводи апелянта, що відповідно до даного супровідного листа ОСОБА_5 отримав повторно дану постанову не може бути взяте до уваги. Оскільки апелянтом не надано доказів, що підтверджують раніше отримання ОСОБА_5 оскаржувану постанову, зазначені обставини також не були встановлені судом першої інстанції при дослідженні матеріалів виконавчого провадження в судовому засіданні. Тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку що ОСОБА_5 не отримував постанову державного виконавця від 18 серпня 2017 року в серпні 2017 року, а тому не пропустив строк на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

По завершенню визначеного ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» строку для виконання рішення суду немайнового характеру державний виконавець, встановивши, що боржник ОСОБА_6 не виконав рішення суду, 11 липня 2017 року виніс постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 1700 грн. та попередив останнього про кримінальну відповідальність у випадку подальшого умисного невиконання судового рішення.

За наслідками проведеної 10 серпня 2017 року повторної перевірки державний виконавець виніс постанову про накладення на ОСОБА_6 штрафу в сумі 3400 грн. та до Христинівського відділення поліції надіслав подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частинами 2,3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком до якого прийшов суд першої інстанції , що дане рішення суду можливе до виконання без участі боржника, проте державний виконавець визначивши, що виконати рішення суду без участі боржника не можливо здійснив дії, що передбачені абз. 3 ч. 2 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також в постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не було наведено підстав з яких судове рішення не може бути виконано без участі боржника, що слугувало б підставою для закриття виконавчого провадження.

Доводи апелянта, що розгляд даної справи в суді першої інстанції повинно був бути зупиненим, оскільки наявна в іншому суді цивільна справа, щодо спору між сторонами про визнавання недійсними та встановлення меж землекористування між співвласниками житлового будинку, колегія судді не бере до уваги, оскільки рішення про знесення частини самочинно збутової споруди перебуває в законній силі, виконання даного рішення перебуває в законній силі, розгляд справи завершено. Окрім того, стадія виконання рішення є завершальною стадією, ОСОБА_6 не вчинив дії, у встановлено законом порядку, щодо зупинення дії рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву ОСОБА_5 та скасовуючи постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 серпня 2017 року в оскаржуваній ухвалі зобовязав головного державного виконавця вчинити примусові дії без участі боржника, що визначено Законом України «Про виконавче провадження».

В рішенні Христинівського районного суду від 02.08.2016 р., яким було зобов'язано ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_5 перешкод в користуванні його власною земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0403 та зобовязано ОСОБА_6 знести шляхом демонтування частину самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_6 не зазначено, що демонтування частини самочинно збудованої споруди повинно бути вчинено за участю боржника ОСОБА_6 чи без його участі. Встановлення даної обставини покладено на державного виконавця при виконанні судового рішення.

Тому посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що постановивши ухвалу, якою зобов'язано головного державного виконавця Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_7 здійснити примусове виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02.08.2016 року у справі № 2-6/12 в порядку та спосіб, який визначений судовим рішенням, - шляхом демонтування частини самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці Черкаської області, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_6, без участі боржника ОСОБА_6 є зміною способу виконання судового рішення є неприйнятними, так як суд перевіривши дії державного виконавця при виконанні даного рішення прийшов до висновку про можливість виконання судового рішення без участі боржника, що не є зміною способу виконання рішення.

Судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини, що виникли під час виконання судового рішення та постановлена ухвала з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2018 року відхилити, а ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судді Н.І. Гончар

ОСОБА_4

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено 24 квітня 2018 року.