Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/561/18
провадження № 2/711/694/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

секретаря судового засідання Євтушенко М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом стягнення банківського вкладу та процентів, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1, як представник ОСОБА_3, у січні 2018 року звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, вказавши, що 07.12.2016 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Договір № SAMDNWFD401 «Вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 міс.», відповідно до умов якого позивачем на строк до 07.12.2017 було розміщено вклад в сумі 3653,65 доларів США. 6 грудня 2017 року ОСОБА_3 особисто та за допомогою поштового звязку звернувся до Банку і повідомив про небажання пролонгувати вказаний договір. На що працівники банку запропонували позивачу прийти до відділення 08.12.2017 року для отримання вкладу. Однак коли 08.12.2017 ОСОБА_3 прийшов до банку йому відмовили у поверненні вкладу. 13.12.2017 року позивач поштою надіслав до Банку заяву в якій просив розяснити причини невиконання умов договору, на що ОСОБА_4 16.01.2018 у своїй відповіді вказав, що питання знаходиться в роботі. 17.01.2018 року на адресу Банку адвокатом ОСОБА_1 було направлено запит відносно причин невиконання умов договору та підстав для неповернення депозитних коштів. 19.01.2018 року ОСОБА_4 повідомив адвокату, що запитувані ним відомості є банківською таємницею. Умовами депозитного договору передбачено сплату процентів за користування вкладом у розмірі 8,2% річних. ОСОБА_4 після закінчення строку договору не здійснив виплату вкладу, то позивач вважав, що проценти мають нараховуватися і в подальшому в тому ж самому розмірі, який передбачений депозитним договором. За період з 08.12.2017 по 22.01.2018 за підрахунками позивача проценти складають 1,033%, тобто в грошовому виразі 37,74 доларів США, які підлягають стягненню із Банку. Крім того в звязку з простроченням виконання зобовязання за договором ОСОБА_4 має сплатити ОСОБА_3 пеню за кожен день прострочення.

За таких обставин просив суд стягнути з Банку на користь ОСОБА_3 вклад в сумі 3653,65 доларів США, проценти за користування вкладом в сумі 37,74 доларів США та пеню за прострочення виконання зобовязання в сумі 3653,65 доларів США, а усього 7345,04 доларів США.

Ухвалою суду від 25.01.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

06.03.2018 року адвокат ОСОБА_1, як представник ОСОБА_3, подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій остаточно сформулював свої вимоги та просив суд стягнути з Банку на користь ОСОБА_3 вклад в сумі 3653,65 доларів США та проценти за користування вкладом за ставкою 8,2% річних за період з 08.12.2017 по 19.03.2018 (102 дні) в сумі 81,99 доларів США.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги про стягнення вкладу та процентів. Вважав, що позиція Банку щодо невиконання умов депозитного договору та відмови в поверненні депозитного вкладу ОСОБА_3 є незаконною. Наявність укладеного договору поруки між позивачем та Банком, не є підставою для відмови у поверненні вкладу. Крім того просив врахувати, що незважаючи на договір поруки ОСОБА_4 повністю сплатив ОСОБА_3 проценти за період до 08.12.2017 року.

У своїй відповіді на відзив представник позивача посилався на те, що Банком не вказано за яким договором поруки має нести відповідальність ОСОБА_3, та чому ОСОБА_4 має право не повертати йому суму вкладу. Крім того ОСОБА_4 на підтвердження своїх доводів не надав жодних доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала повністю, просила в позові відмовити. Пояснила, що ОСОБА_3 є поручителем за Договором поруки від 05.02.2014 року, яким забезпечено виконання зобовязань ТОВ «Артбудкомфорт» за кредитним договором. ТОВ «Артбудкомфорт» не виконує свої кредитні зобовязання. Відповідно до п. 1.1.3.2.14.1 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_4 має право відмовити ОСОБА_3 у видачі депозиту у разі неналежного виконання третіми особами, за кредитами яких він виступає поручителем, кредитних зобовязань. Не заперечувала, що проценти ОСОБА_3 за депозитним договором ОСОБА_4 виплачував до закінчення терміну дії депозитного договору.

У відзиві на позов відповідач позов не визнав. Вказав, що між ОСОБА_3 та Банком 07.12.2016 року було укладено Депозитний договір №SAMDNWFD401 «Вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 міс.», який було розірвано 07.12.2017 року. Також між позивачем та Банком було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого позивач виступив поручителем за виконання умов кредитного договору укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Артбудкомфорт», яке свої кредитні зобовязання не виконує. Відповідно до п. 1.1.3.2.14.1 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_4 має право відмовитися від здійснення видаткових операції за рахунками Клієнта у разі неналежного виконання третіми особами, за кредитами яких він виступає поручителем, кредитних зобовязань. Таким чином, оскільки боржник не виконує свої кредитні зобовязання, а ОСОБА_3 поручився за належне виконання ним кредитних зобовязань, то ОСОБА_4 не може здійснити виплату йому депозитного внеску.

У запереченні на відповідь на відзив ПАТ КБ «Приватбанк» зазначав, що відповідно до договору поруки №CSVKLOF04909/DP1 від 05.02.2014 року ОСОБА_3 є поручителем ТОВ «Артбудкомфорт» за кредитним договором № CSVKLOF04909 від 05.02.2014 року. Свої зобовязання ТОВ «Артбудкомфорт» не виконує, та ОСОБА_4 вже має рішення суду про стягнення заборгованості із позичальника. Банк має право на стягнення з ОСОБА_3, як поручителя суми заборгованості за кредитним договором. А тому відповідно до п. 1.1.3.2.14.1. Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_4 не може виконати вимоги ОСОБА_3 та здійснити видачу вкладу до повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.

Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Щодо стягнення суми вкладу.

Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України, - за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 1059 ЦК України передбачено, що Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України: - Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення; - за договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною; - за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 07.12.2016 року укладено Договір №SAMDNWFD401 «Вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 міс.» (а.с. 5-6), відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав Банку вклад в сумі 3653,65 доларів США на строк до 07.12.2017 року. На суму вкладу нараховуються проценти по ставці 8,2% річних. Період нарахування процентів по вкладу 1 місяць.

Внесення ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» вкладу в сумі 3653,65 доларів США підтверджено квитанцією від 07.12.2016 року (а.с. 7) та не заперечувалось відповідачем.

Таким чином між Банком та ОСОБА_3 07.12.2016 укладено Договір банківського вкладу (строковий вклад).

Відповідно до п. 21 даного Договору №SAMDNWFD401, - витребувати вклад можна протягом 5 календарних днів після закінчення кожного строку вкладу. Дія договору припиняється з виплатою всієї суми вкладу разом з процентами, що передбачені умовами договору. Якщо закінчення строку вкладу припадає на вихідний день, то виплата суми вкладу здійснюється в перший робочий для Банка день.

06.12.2017 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із письмовою заявою, в якій повідомив про своє небажання пролонгувати Договір №SAMDNWFD401 «Вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 міс.» та просив видати йому вклад (а.с. 8).

13.12.2017 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із письмовою заявою щодо розяснень причин неповернення вкладу за Договором №SAMDNWFD401 (а.с. 10).

Отже ОСОБА_3 у визначеному договором порядку повідомив ОСОБА_4 про своє бажання витребувати вклад.

Однак замість виплати вкладу ОСОБА_4 листом від 16.01.2018 року № 20.1.0.0.0/7-20180116/139 повідомив ОСОБА_3, що його звернення знаходяться в роботі і фахівці «Приватбанку» працюють над його вирішенням (а.с. 11).

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

Таким чином, відмова відповідача у поверненні ОСОБА_3 вкладу за договором №SAMDNWFD401 «Вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 міс.» від 07.12.2016 року в сумі 3653,65 доларів США після закінчення строку вкладу не відповідає вимогам закону та умовам укладеного сторонами договору, а тому вклад в сумі 3653,65 доларів США необхідно стягнути із Банку на користь ОСОБА_3.

Щодо стягнення процентів.

Згідно статті 536 ЦК України, - за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

ОСОБА_3 просив суд стягнути із Банку проценти за користування вкладом за ставкою 8,2% річних в сумі 81,99 доларів США за період з 08.12.2017 по 19.03.2018 (102 дні).

Договором №SAMDNWFD401 визначено строк вкладу ОСОБА_3, - по 07.12.2017 року. На новий строк вклад не продовжено.

Відповідно до п. 23 Договору №SAMDNWFD401, - за період, що пройшов з моменту закінчення строку вкладу до повернення вкладу відповідно до п. 20 даного Договору, Банк нараховує проценти на залишок коштів на рахунку по ставці вкладу «до запитання».

Отже депозитним договором від 07.12.2016 визначено розмір процентів, які нараховуються після закінчення строку вкладу, і цей розмір є відмінним від ставки 8,2% річних, яка діяла у період з 07.12.2016 по 07.12.2017. А тому суд не має підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення із Банку процентів на вклад за ставкою 8,2 % річних за період із 08.12.2017 по 19.03.2018 в сумі 81, 99 доларів США.

Під час розгляду справи суд пропонував сторонам надати інформацію про розмір процентної ставки вкладу «до запитання», яка діяла в Банку у період із 08.12.2017 по 19.03.2018, однак представники сторін необхідної інформації суду не надали. За таких обставин суд позбавлений можливості самостійно обчислити розмір процентів за ставкою вкладу «до запитання», які належать до виплату ОСОБА_3 за період із 08.12.2017 по 19.03.2018.

Щодо договору поруки.

Відповідно до Договору поруки №CSVKLOF04909/DP1 від 05.02.2014 року укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 є поручителем за Договором про надання овердрафтового кредиту укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Артбудкомфорт» № CSVKLOF04909 від 05.02.2014 року (а.с. 52-63).

Пунктом 1.1.3.2.14.1 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що ОСОБА_4 має право відмовитися від здійснення видаткових операції за рахунками Клієнта у разі неналежного виконання ним або третіми особами, за кредитами яких він виступає поручителем, кредитних зобовязань (а.с. 65-93).

В той же час згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Банком суду надана роздрукована з Інтернет-сайту Єдиного державного реєстру судових рішень копія вступної та резолютивної частини рішення Апеляційного суду Черкаської області від 02.02.2017 року у цивільній справі №711/882/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, в якій ТОВ «Артбудкомфорт» приймало участь в якості третьої особи (а.с. 64).

Однак із наданої копії вступної та резолютивної частини рішення суду від 02.02.2017 року у цивільній справі №711/882/16-ц неможливо достовірно встановити чи стосується дана справа ОСОБА_3, Договору поруки №CSVKLOF04909/DP1 від 05.02.2014 та Договору про надання овердрафтового кредиту №CSVKLOF04909 від 05.02.2014.

Суд вважає, що ОСОБА_4, як позивач у справі №711/8882/16-ц не мав будь-яких перешкод для отримання і подання до суду повного тексту рішення від 02.02.2017 року.

Крім того суд звертає увагу, що рішення у справі №711/8882/16-ц ухвалено Апеляційним судом 02.02.2017 року, в той час, як вклад за Договором №SAMDNWFD401 мав бути повернутий ОСОБА_3 08.12.2017.

Представник позивача у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_4 не звертався до суду із позовами до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Договором про надання овердрафтового кредиту №CSVKLOF04909 від 05.02.2014 на підставі Договору поруки №CSVKLOF04909/DP1 від 05.02.2014.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 6 Договору від 07.12.2016 року №SAMDNWFD401 «Вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 міс.» передбачено, що у випадку наявності у вкладника простроченої заборгованості за кредитом, або якщо вкладник є поручителем за кредитом, по якому існує заборгованість, ОСОБА_4 має право на свій розсуд:

- після закінчення строк вкладу перерахувати вклад і нараховані проценти на поточний чи картковий рахунок і в подальшому використати їх для погашення заборгованості;

або

- розірвати даний договір. При цьому ОСОБА_4 направляє вкладнику письмове повідомлення із зазначенням дати розірвання договору. Вклад та нараховані проценти перераховуються на поточний чи картковий рахунок і в подальшому використовуються для погашення заборгованості. Списання коштів оформлюється меморіальним ордером.

В той же час відповідачем не повідомлено суд про використання вкладу ОСОБА_3 для погашення будь-якої заборгованості.

Згідно ч.1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, у визначені законом та судом строки, Банком не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували правомірність обмеження права ОСОБА_3 на отримання вкладу в сумі 3653,65 доларів США за Договором від 07.12.2016 року №SAMDNWFD401 «Вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 міс.».

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог,

Національним банком України станом на 17.04.2018 року (день ухвалення рішення у даній справі) встановлено курс долара США відносно української гривні на рівні 26,0892 гривень за 1 долар США.

Судом задоволено вимоги ОСОБА_3 на суму 3653,65 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 95320,80 грн. (із розрахунку 3653,65 дол. США х 26,0892 грн.).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір, - 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 953,20 гривень, що становить 1% від суми задоволених вимог.

На підставі ст. 525, 526, 536, 1058-1061 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1д,) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання:: АДРЕСА_1) суму банківського вкладу за Договором від 07.12.2016 року №SAMDNWFD401 «Вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 міс.» в розмірі 3653 (три тисячі шістсот пятдесят три) долари США 65 центів США.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення із Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» процентів на банківський вклад за ставкою 8,2 % річних за період із 08.12.2017 по 19.03.2018 в сумі 81 (вісімдесят один) долар США 99 центів США.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1д,) на користь держави судовий збір в сумі 953 (девятсот пятдесят три) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Шипович В.В.

Вступна та резолютивна частини рішення суду складені і проголошені 17.04.2018. Повний текст рішення суду складено 23.04.2018.

Головуючий: ОСОБА_5