Справа №720/1149/17
Провадження № 2/720/23/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Новоселиця

Новоселицький районний суд Чернівецької області, у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Житарюк В.О.,

сторін по справі: позивача ОСОБА_1.

представника відпвідача ОСОБА_2,

представник третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

- про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом в якому просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №15596763, реєстраційний номер обєкта нерухомості майна №30.

Позов обґрунтовує тим, що він ознайомившись з тим що право власності на житловий будинок розташований по вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району за ОСОБА_8 вважає дану реєстрацію неправильною та такою що порушує його права. Житлові будівлі розташовані за вказаною адресою побудовані за його участю після 1995 року оскільки він проживав в даному господарстві перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з донькою ОСОБА_8, ОСОБА_6.

В процесі розгляду справи по суті представник позивача уточнив заявлені позовні вимоги в яких зазначив, що у 2016 році під час розгляду справи у Новоселицькому районному суді представниками дружини ОСОБА_6 були надано як доказ по справі свідоцтво на право власності на житловий будинок за її померлою матерю ОСОБА_8, ознайомившись з даною інформацією ним було встановлено, що право власності ОСОБА_8 на домогосподарство по вул.. Бессарабська 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району зареєстровано в порядку п.43 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» як на майно яке побудоване до 05 серпня 1992 року.

Позивач вважає, що дане господарство було перебудовано за час спільного проживання у шлюбі з ОСОБА_6 у період з 1995 року, тобто положення п.43 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» як на майно яке побудоване до 05 серпня 1992 року не застосовується.

За таких обставин позивач вважає, що порушується його права на частину будівельних матеріалів використаних у переобладнанні житлового будинку та на визнання за ним права власності на дані житлові будинку як забудовника.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі суду додатково пояснили, що одружився з відповідачем ОСОБА_6 в серпні 1988 року та після весілля за згодою її матері ОСОБА_8 перейшов проживати ІНФОРМАЦІЯ_1, (колишня вул.. З.Космодем»янської 39) с. Ванчиківці, Новоселицького району де прожив до кінця травня 2016 року.

Під час спільного проживання спільними коштами був побудований житловий сарай літер Б в якому проживала ОСОБА_8 та з часом перебудовано все господарство. Він неодноразово виїхав за кордоном на заробітки, та всі зароблені гроші вкладалися в переобладнання господарства.

На початку 2015 року на умовляння дружини продав батьківський будинок в с. Тарасівці Новоселицького району та вирученні кошти були потрачені на погашення сімейних боргів та на продовження будівництва господарства.

На даний час він іншого місця проживання не має, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2, позов не визнав та суду пояснив, що власником житлового будинку по вул.. Бесарабська 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району була ОСОБА_8 її право власності підтверджується витягом з реєстру прав власності. ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги. Спадщину вона прийняла своєчасно подавши відповідну заву до нотаріальної контори. Щодо оформленої технічної документації на житловий будинок вважає, що роки забудови зазначені правильно та відповідають дійсності рокам зазначеним у техпаспорті. Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник ОСОБА_9 представляючи інтереси ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі заперечує проти його задоволення посилаючись на те, що роки забудови зазначені у технічній документації спірного житлового будинку є правильними.

Державний реєстратор ОСОБА_10 суду пояснив, що на підставі наданої йому технічної документації була проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок по вул.. Бесарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району за ОСОБА_8.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні не зявився і не повідомив суд про причину своєї не явки.

Суд вислухавши думку сторін ухвалив справу розглянути у відсутності третьої сторони на підставі доданих до позову доказів.

Суд вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних правових підстав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 суду показали, що вони проживають по сусідстві з господарством по вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району. ОСОБА_1 прийшов в дане господарство на початку 1988 року одружившись з ОСОБА_6. На початку 1990 років дане господарство складалась з одного житлового будинку та сараїв, які з часом повністю були реконструйовані заново. Житловий будинок був саманний, за рахунок його добудови саманна частина залишилась у внутр., по периметру він був збільшений, було добудовано дві кімнати, гараж, ванну кімнату. Роботи по капітальному ремонту житлового будинку зі зміною його конфігурації та розмірів були розпочати у 1993 році та продовжувалися до середини 90-х років.

Свідокк ОСОБА_14 суду показала, що вона проживає по сусідству та часто заходила в гості до дружини позивача. ОСОБА_1 в середині 90-х років часто виїжджав на заробітки до Чехії а з часом і до Португалії. За допомогою грошей що ним зароблялися в господарстві проводилися ремонтні роботи. Був повністю реконструйований житловий будинок, добудовано дві кімнати, гараж. Будівництвом займалась його дружина ОСОБА_6, яка на тої період часу ніде не працювала.

З наданих сторонами доказів судом встановлено, що відповідно до довідки сільради с. Ванчиківці Новоселицького району від 03.10.2016 року за №1206 та від 15 серпня 2016 року за №953 за адресою вул.. Басарабська,39, с. Ванчиківці, Новоселицького району зареєстровані ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_6. Дане господарство станом на 1990-1991 рік відносилось до типу колгоспного двору та членами даного двору були троє осіб ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_18.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 14.12.2007 року серії І-МИ032093 шлюб між сторонами був зареєстрований 14.09.1997 року за актовий запис №10.

Рішенням Новоселицького районного суду від 09 березня 2016 року по справі №720/1680/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був розірваний.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за №15596763 за реєстраційним номером обєкта нерухомості 30 вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району зареєстровано 27.07.2016 року за ОСОБА_8 в цілому.

Відповідно до свідоцтва про смерть видане 10 січня 2017 року ОСОБА_8 померла 06 січня 2017 року про що свідчить актова запис про смерть №04 виконкому сільради с. Ванчиківці, Новоселицького району.

З спадкової справи №8/2017 по Новоселицькому нотаріальному округу, приватним нотаріусом ОСОБА_19 прийнято заяву про прийняття спадку ОСОБА_4.

ОСОБА_5 заявою від 05.07.2017 року відмовився від прийняття спадку після смерті матері ОСОБА_8.

Зі спадкової справи вбачається, що ОСОБА_6 подала заяву 10.02.2017 року на прийняття спадку після смерті матері ОСОБА_8 на підставі залишеного на її користь заповіту, але 04.07.2017 року вона відмовилась від прийняття спадку.

З реєстраційної справи на житловий будинок за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району оформленої на ОСОБА_8 вбачається, що житловий будинок літер А, 1965 року забудови та переобладнаний у 1978 році, літня кухня літер Б, 1988 року забудови, літня кухня літер В, 1976 року забудови, сарай літер Г, 1965 року забудови, сарай літер Д, 1988 року забудови, сарай літер Є, 1990 року забудови.

Згідно з ст.13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст.80 ЦПК України, Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже аналізуючи у сукупності викладені докази суд вважає, що в розумінні вимог ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт а й обєкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого обєкта, здійсненних без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність із тим, на який власником отримано право власності.

Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1.Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації № 146).

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1035 у п. 3 зазначається, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 05 серпня 1992 року, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений БТІ за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування на земельну ділянку, на якій розташований зазначений обєкт будівництва.

Отже, аналіз зазначених норм права у сукупності з дослідженими судом доказами, дає підстави для висновку про те, що житловий будинок за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району набув статус самочинного будівництва, оскільки піддався реконструкції - тобто перебудувався, наслідком чого є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Враховуючи, що житловий будинок літер А розташований за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району піддався реконструкції - тобто перебудувався та набув статус самочинного будівництва суд вважає, що є помилковим оформлення права власності на житловий будинок у відповідності до встановленого порядку у Постанові Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1035.

На розташовані на земельній ділянці поряд з будинком господарсько-побутові будівлі та споруди не може бути визнано право власності окремо, так як відповідно до положень ст.186,381 ЦК України вони є приналежністю до головної речі і будинку.

Згідно з ч.1 ст.393 ЦК України, Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Суд вважає, що зазначені докази у свої сукупності дають змогу дійти висновку про те що державна реєстрація права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за №15596763 за реєстраційним номером обєкта нерухомості 30 за ОСОБА_8, порушує права ОСОБА_1 як особи яка приймала участь у будівництві самочинно збудованих будівель та суперечить порядку реєстрації встановлений у Постанові Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1035 оскільки даний житловий будинок набув статус самочинно збудованого після 1992 року.

За таких обставин суд вважає визнати не дійсною та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за №15596763 за реєстраційним номером обєкта нерухомості 30.

Господарство за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району відповідно до довідки сільради с. Ванчиківці, Новоселицького району від 03.10.2016 року за №1206 від 15 серпня 2016 року за №953, та від 21.02.2016 року за №876 дане господарство станом на 1990-1991 рік відносилось до типу колгоспного двору та членами даного двору були троє осіб ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_18.

У відповідності до ст.120-123 ЦК України в редакції 1963 року частки членів колгоспного двору є рівними, тому суд вважає що реєстрація права власності лише за ОСОБА_8 порушує права інших членів колгоспного двору.

Однак, суд ухвалюючи рішення не може виходити за межі позовних вимог оскільки розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, тому суд вважає, що правова позиція ОСОБА_20 якій представляє інтереси ОСОБА_6 є неправильною та спростовується вище зазначеними доказами.

Щодо позиції представника ОСОБА_9, що представляє інтереси ОСОБА_4 в частині того, що був проведений ремонт житлового будинку у відповідності до Смети відповідно до проекту №275 за 1991 рік і нічого більшого суд вважає, що спростовується поясненнями позивача які з однозначністю та достовірністю доказуються показами свідків та технічною документацією зі схематичним планом житлового будинку розташованого за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району.

Щодо показів свідка ОСОБА_21 голови сільради суд вважає, що вони є неналежним доказом оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат виходить з правових позицій закріплених у п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою відповідно до квитанції від 06.07.2017 року сплачений судовий збір в розмірі 640 грн., якій підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81,141, 263-265, 354 ЦПК України та на підставі ст. 186, 381, 376, 393 ЦК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1035, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати не дійсною та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою вул.. Басарабська, 39, с. Ванчиківці, Новоселицького району внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за №15596763 за реєстраційним номером обєкта нерухомості 30.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянка України, ІПН:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянина України, ІПН:НОМЕР_2 судові витрати в сумі 640 грн. (шістсот сорок грн..).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя : Вівчар Г.А.