У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року м. Словянськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду Донецької області заяву публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження. Дана заява мотивована тим, що в провадженні Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області перебувала справа № 0551/7069/2012 за позовом прокурора Будьоннівського району м. Донецька в інтересах АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, по якій 31.07.2013 року судом було ухвалено рішення. На теперішній час приміщення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки перебуває на тимчасово непідконтрольній території та матеріали судового провадження є втраченими. Відновлення вказаного провадження необхідне для вирішення питань, повязаних із зверненням судового рішення до виконання.

Просить суд відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 0551/7069/2012 за позовом прокурора Будьоннівського району м. Донецька в інтересах АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом. Крім того, заявник просить поновити строк звернення до суду з заявою про відновлення втраченого провадження, оскільки про втрату виконавчих документів банк дізнався лише 26.01.2018 року з відповіді Центрально-Міського ВДВС м. Горлівки.

В судове засідання заявник не зявився, просив розглянути справу без його участі та задовольнити заяву.

Дослідивши надані заявником документи, суд вважає, що втрачене судове провадження в частині рішення суду від 31.07.2013 року підлягає відновленню з наступних підстав.

Загальновідомим є той факт, що будівля Центрально-Міського районного суду міста Горлівки Донецької області на теперішній час знаходиться на території тимчасово не підконтрольній українській владі, що дає підстави вважати втраченим судове провадження № 0551/7069/2012 за позовом прокурора Будьонівського району м. Донецька в інтересах АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до статей 488 та 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно з вимогами статті 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вимоги до заяви про відновлення втраченого судового провадження викладені у статті 491 ЦПК України.

Відповідно до статті 491 ЦПК України у заяві про відновлення втраченого судового провадження повинно бути зазначено, про відновлення якого судового провадження або якої його частини просить заявник, які особи брали участь у справі і в якому процесуальному статусі, їх найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові, за його наявності, для фізичних осіб), їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб); ідентифікаційні коди юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України - якщо відповідні дані відомі заявникові, номери засобів звязку учасників судового процесу (телефон, факс, засоби електронного звязку, офіційна електронна адреса тощо) - якщо вони відомі заявникові, наявні у заявника відомості про обставини втрати судового провадження, місцезнаходження копій матеріалів провадження або даних стосовно таких копій, документи, відновлення яких заявник вважає необхідним і з якою метою.

До заяви про відновлення втраченого провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися у заявника або у справі.

Як зазначено в п. 38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за правилами розділу IX ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14, розгляд справ підсудних Центрально-Міському районному суду міста Горлівки Донецької області здійснюється Словянським міськрайонним судом Донецької області, тому заява ПАТ «Державний Ощадний банк України» підсудна даному суду.

Згідно з статтею 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Заявником надана копія рішення Центрально-Міського районного суду міста Горлівки Донецької області від 31.07.2013 року, відповідно до якого позовні вимоги прокурора Будьонівського району м. Донецька в інтересах АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом задоволені повністю.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24.01.2014 року рішення Центрально-Міського районного суду міста Горлівки Донецької області від 31.07.2013 року змінено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 220 292,08 грн. та судовий збір по 850,00 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

На думку суду, надані заявником документи є належними та достатніми доказами для відновлення втраченого судового провадження в частині рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області № 0551/7069/2012 за позовом прокурора Будьонівського району м. Донецька в інтересах АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.5 ст.491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку предявлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Строк предявлення до виконання виконавчих листів по вищевказаному рішенню суду сплив 25.02.2015 року.

Згідно з відповіддю Центрально-Міського ВДВС м. Горлівки від 26.01.2018 року встановлено, що станом на 26.01.2018 року зареєстровані виконавчі провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1, ОСОБА_2, але оскільки матеріали виконавчих проваджень залишені на території проведення активної фази АТО, передача таких виконавчих проваджень неможлива.

В звязку з викладеним суд вважає за можливе поновити строк звернення до суду заявнику з заявою про відновлення втраченого провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 488-494 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити публічному акціонерному товариству «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» строк звернення до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Заяву публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження задовольнити.

Відновити рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області по справі №0551/7069/2012 від 31.07.2013 року за позовом Прокурора Будьонівського району м. Донецька в інтересах ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/043 філії Донецького обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом та рішення Апеляційного суду Донецької області від 24.01.2014 року №2/0551/7069, яким змінено рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області по справі №0551/7069/2012 від 31.07.2013 року:

Справа № 0551/7069/2012

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2013 року Центрально - Міський районний суд м. Горлівки Донецької області у складі:

головуючого - судді Тарасенко С.Б.

при секретарі - Гаврилюк К.К.

за участі прокурора - Кисельової І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горлівки цивільну справу за позовом Прокурора Будьонівського району м. Донецька в інтересах ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/043 філії Донецького обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Будьонівського району м. Донецька в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 20.08.2008 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі пролетарського відділення №5404 м. Донецька та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №К-И-221316856. Згідно з цим договором відповідач отримав кредит на суму 150 000,00 гривень строком на 240 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 11.08.2028 р. зі сплатою 23% річних. У якості забезпечення виконання зобов'язання 12.08.2008 року між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки нерухомого майна №К-И-221316856/1. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 11.06.2011 р. має заборгованість у розмірі 215 124,76 грн., з них: прострочений залишок за кредиту - 149 368,57 грн., нараховані відсотки за кредитом - 59 998,91 грн., по пені - 5 757,28 грн. Вимога, що була пред'явлена до боржника щодо виконання зобов'язання, залишена без задоволення. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 215 124,76 грн., шляхом звернення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки нерухомого майна №К-И- від 12.08.2008 року, укладеного між ВАТ «Ощадбанк» та Відповідачем, а також судові витрати покласти на відповідача.

08.10.2011 року прокурор надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив солідарно стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість у сумі 215 124,76 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

09.04.2012 року прокурор надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив солідарно стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість у сумі 215 124,76 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

03.12.2012 року прокурор надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив солідарно стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість у сумі 232 343,27 грн., з них: прострочений залишок за кредиту - 149 368,57 грн., нараховані відсотки за кредитом - 59 998,91 грн., по пені - 22 975,79 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

09.04.2013 року прокурор надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив солідарно стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість у сумі 287 417,64 грн., з них: прострочений залишок за кредиту - 149 368,57 грн., нараховані відсотки за кредитом - 115 073,28 грн., по пені - 22 975,79 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

Прокурор у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги.

Представник позивача в судове засідання не з?явився, письмово просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі та представник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилися, причина суду невідома, про розгляд справи були повідомлені належним чином. За згодою прокурора суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

20.08.2008 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі пролетарського відділення №5404 м. Донецька та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №К-И-221316856. Згідно з цим договором відповідач отримав кредит на суму 150 000,00 гривень строком на 240 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 11.08.2028 р. зі сплатою 23% річних. У якості забезпечення виконання зобов'язання 12.08.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки нерухомого майна №К-И-221316856/1 предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Крім того, 12.08.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № К-И-221316856/1.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На підставі ст.ст. 526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений договором строк, однак в порушення цих вимог, відповідач борг, відсотки за кредит не сплачував, внаслідок чого станом на 12.03.2013 р. має заборгованість у розмірі 287 417,64 грн., який слід солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача у повному обсязі.

В силу ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 1700,00 грн.

З огляду на викладене суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, ст. ст. 554,526,527,530 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60,88,213,214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Прокурора Будьонівського району м. Донецька в інтересах ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/043 філії Донецького обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/043 філії Донецького обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 287 417,64 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1700,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Б. Тарасенко

Головуючий у 1 інстанції Тарасенко С.Б. Єдиний унікальний номер 2/0551/7069

Доповідач Корчиста О.І. Номер провадження 22-ц/775/299/2014

Категорія 27

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2014 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючої: Осипчук О.В.

суддів: Янчук Т.О., Корчистої О.І.

при секретарі: Попченко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 31 липня 2013 року по цивільній справі за позовною заявою Прокурора Будьоннівського району м. Донецька в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановив:

У липні 2011 року Прокурор Будьоннівського району м. Донецька, діючи в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що 20 серпня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі по тексту ПАТ «Державний ощадний банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К-И-221316856, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит в розмірі 150000 гривень строком на 240 місяців. У якості забезпечення зобов`язань за кредитом між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки нерухомого майна № К-И-221316856/1 від 12 серпня 2008 року, за умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає із вищевказаного кредитного договору передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у договорі іпотеки нерухомого майна, предмет іпотеки, який буде належати іпотекодавцю на праві власності в майбутньому. Вказував, що відповідачка ОСОБА_1 зобов`язання за укладеним кредитним договором виконувала не належним чином, у Банку на підставі п. 4.3.3 кредитного договору виникло право вимагати дострокове повернення кредиту з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 31 липня 2013 року позовні вимоги Прокурора Будьоннівського району м. Донецька в інтересах ПАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом задоволено: стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 287417,64 гривень, а також, стягнуто з відповідачів солідарно судовий збір в розмірі 1700 гривень в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначаючи, що рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 31 липня 2013 року постановлено з порушенням норм процесуального права, просила вказане рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при розгляді справи, суд першої інстанції порушив норми цивільно-процесуального кодексу України, оскільки позовна заява Прокурора Будьоннівського району м. Донецька (з урахуванням змін і уточнень до позовної заяви, зокрема від 03 грудня 2012 року) не відповідає вимогам ст. 45 ч. 4,7 ст. 119 ЦПК, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 121 Конституції України, а відтак не повинна була розглядатися судом.

Також ОСОБА_1 зазначає, що звернення прокурора до суду із вказаним позовом було передчасним, оскільки банк не дотримався встановленої законом і договором процедури повернення (звернення стягнення) всієї суми за кредитним договором, і тому зобов`язання по поверненню всієї суми за кредитним договором у неї не виникало.

Крім цього, зазначала, що відповідно до укладеної додаткової угоди №1 до кредитного договору, у зв'язку з настанням однієї з подій, передбачених цією додатковою угодою, припиняється й нарахування відсотків за користування кредитом, в тому числі - звернення банку до третіх осіб (судових органів, нотаріуса) з метою примусового стягнення боргу.

Вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення всієї суми боргу солідарно з відповідачів, у тому числі з поручителя ОСОБА_2, належним чином не дослідив умови договору поруки, інші докази, які містяться в матеріалах справи, у тому числі, поштове повідомлення від 12 серпня 2009 року, як доказ отримання поручителем ОСОБА_2 претензії банку від 03 серпня 2009 року №3298, яке не було підписано з боку ОСОБА_2, та не застосував до спірних відносин ч. 4 ст. 559 ЦК України і не дійшов висновку про припинення договору поруки в силу вимог закону і про необґрунтованість, у зв`язку з цим, позовних вимог до поручителя ОСОБА_2

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, а апеляційну скаргу задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Державний ощадний банк України» просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду прокурор Прокуратури Донецької області Гайфулін О.О. в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

В засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явились, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № К-И-221316856, згідно якого відповідач отримала кредит на суму 150000 гривень строком на 240 місяців, з терміном кінцевого погашення не пізніше 11 серпня 2028 року зі сплатою 23% річних. У якості забезпечення виконання зобов`язання 12 серпня 2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки нерухомого майна № К-И-221316856/1. Крім того, 12 серпня 2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № К-И-221316856/1.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст. ст. 526,527,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений договором строк, однак в порушення цих вимог, відповідачка ОСОБА_1 заборгованість за кредитом та відсотки не сплачувала, внаслідок чого, станом на 12 березня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 287417,64 гривень, яку на підставі ст. 554 ЦК України суд першої інстанції вважав можливим стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача в повному обсязі.

Однак, з такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки при визначенні загального розміру заборгованості поза увагою суду першої інстанції залишилось наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

В ст. 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 серпня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К-И-221316856, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 150000 гривень строком на 240 місяців. У якості забезпечення зобов`язань за кредитом між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки нерухомого майна № К-И-221316856/1 від 12 серпня 2008 року.

Наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості підтверджено, що ОСОБА_1 обов`язки, які були покладені на неї вищевказаним кредитним договором, належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 12 березня 2013 року утворилась заборгованість, яка складається з непогашеного залишку за кредитом, заборгованості за відсотками та пені.

Проте, в частині визначення розміру пені такий розрахунок не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, згідно до умов якої позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені.

Таким чином, стягненню підлягає пеня за період з липня 2010 року по липень 2011 року, що складає 11 124,60 гривень.

Крім цього, поза увагою суду залишилось те, що відповідно до умов Додаткової угоди №1, укладеної 06 квітня 2010 року між ВАТ «Державний ощадний банк», було внесено зміни до кредитного договору та визначено, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється в разі звернення банку до третіх осіб, в тому числі судових органів, з метою примусового стягнення боргу.

Вбачається, що із позовом про стягнення заборгованості в інтересах банку прокурор звернувся у липні 2011 року.

Таким чином, стягненню підлягають проценти, що були нараховані до липня 2011 року та складають 59 998,91 гривень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про не застосування судом першої інстанції до спірних відносин вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України про припинення договору поруки не спростовують висновків суду, оскільки наслідки, передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України, наступають лише після закінчення строку, встановленого в договорі поруки або, якщо такий строк не встановлено, то порука припиняється після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Так, зі змісту п. 4.1. Договору поруки від 12 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ «Державний Ощадний банк» та ОСОБА_2 вбачається, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором №К-И-221316856 від 12 серпня 2008 року не пред'явить вимогу до поручителя.

Відповідно до Кредитного договору від 12 серпня 2008 року, укладеному між банком та ОСОБА_1 остаточний термін погашення кредиту не пізніше 11 серпня 2028 року.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 були предметом розгляду в суді першої інстанції та не є такими, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, зміні підлягає і визначений судом першої інстанції порядок стягнення судового збору з відповідачів в солідарному порядку.

Приписами закону України «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України не передбачено солідарну відповідальність за відшкодування судових витрат.

У зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції в цій частині також підлягає приведенню у відповідність до зазначених вимог закону, а з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1700 гривень, по 850 гривень з кожного.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 31 липня 2013 року змінити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №К-И221316856 від 20 серпня 2008 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 149 368,57 гривень, заборгованість за відсотками в розмірі 59 998,91 гривень, пеню у розмірі 11 124, 60 гривень, а всього 220 292,08 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» судовий збір по 850 гривень з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені в день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5