Справа № 710/474/17
Провадження № 2/710/136/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.04.2018 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Побережної Н.П.,
за участю секретаря судового засідання - Цяпкало Г.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача - орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
21.05.2017 (дата згідно з штемпелем на конверті) до суду поштою надійшов даний позов, в якомуОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Свій позов позивач мотивує тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 15.03.2003 до 19.04.2007. Від шлюбу відповідачем позивач має неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільно сім'єю сторони проживали з квітня 2003 року до грудня 2004 року. Протягом спільного проживання всі обов'язки по догляду за дитиною, її вихованню, розвитку та лікуванню були покладені на позивача. Допомогу позивачеві надавали також його батьки, з якими сторони на той час проживали. Відповідач донькою не займався. В грудні 2004 року подружні відносини між сторонами припинились. Певний час після припинення подружніх відносин, близько 6 місяців, відповідач відвідував доньку, спочатку 3-4 рази в місяць, а потім все рідше і рідше. Приблизно з кінця 2005 року ОСОБА_2 з донькою не спілкувався. Певний час позивач намагався привернути його увагу до доньки, але бажання спілкуватись у відповідача з донькою не виникало. Участі в утриманні дитини ОСОБА_2 не брав з січня 2005 року і не бере й до цього часу. Протягом більше одинадцятьох років ОСОБА_2 не зустрічається і не спілкується з дочкою, не цікавиться її навчанням, розвитком та вихованням, не приймає участі ні в утриманні дитини, ні в її лікуванні та оздоровленні, не вітає з святами та важливими датами в житті дитини. Разом з тим, що відповідач не бере жодної участі в житті доньки більше одинадцяти років, взагалі не цікавиться дитиною, він ще й своєю бездіяльністю та ігноруванням створює перешкоди у розвитку дитини, фактично використовує свої батьківські права на шкоду інтересам, потребам та правам доньки. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом.
В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, вказавши що позов підтримують повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Представник органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, вказавши що при винесенні рішення просить врахувати інтереси дитини.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив до суду не направив.
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 23.06.2017 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху у зв'язку з тим, що позивач не вказав в позовній заяві статус третьої особи по справі. Позивач виправив недоліки позовної заяви і ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 07.11.2017 було відкрите провадження по справі.
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 25.12.2017 у зв'язку з тим, що 15.12.2017 набрав чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-19 вирішено розгляд цивільної справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
В суді встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 15.03.2003, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.03.2003, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №260. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.5).
ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.10.2003, виданимвідділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1950 (а.с.6).
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 190.2007, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №365 (а.с.9) та заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.02.2007 (а.с.7-8).
Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.02.2007 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 25 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову 20.12.2006 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністраціїбатьки дитини перебували у шлюбі до квітня 2007 року, спільно сім'єю проживали до грудня 2004 року. З кінця 2005 року батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків, з донькою не спілкувався, не бачився, не цікавиться станом здоров'я та розвитку дитини. За ініціативою ОСОБА_1 в 2012 році відбулась єдина з того часу зустріч батька з дитиною, після чого батько взагалі зник з життя дитини. Згідно з рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.02.2007 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини. З виконавчим листом ОСОБА_1 до виконавчої служби не зверталась. Зслів, ОСОБА_2 періодично (тричі на рік) до 2010 року надсилав кошти на утримання дитини. Відповідно до інформації, наданої спеціалізованою школою-дитячим садочком І ступеня «Золотий ключик», де протягом 2005 - 2013 років ОСОБА_3 була вихованкою та ученицею початкової школи, батько жодного разу не з'являвся, з вихователями та вчителями не спілкувався, донькою не цікавився, дитячі виховні заходи не відвідував. Відповідно до інформації, наданої гімназією «Міленіум» № 318 м. Києва, де з 2013 року навчається ОСОБА_3, батько успіхами дитини та її потребами жодного разу не поцікавився. Згідно з психологічною характеристикою, наданою практичним психологом гімназії «Міленіум» № 318 м. Києва, емоційної прихильності та психологічного зв'язку з батьком ОСОБА_3 не має, відсутні емоційно забарвлені спогади про спілкування з батьком. ОСОБА_3 не включає батька до складу сім'ї, не має бажання і потреби у відновленні спілкування з батьком. Під час бесіди зі співробітниками служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації 14.12.2017 ОСОБА_3 повідомила, що з батьком бачилась давно, не пам'ятає останньої зустрічі з ним, не спілкується з ним по телефону. Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої ОСОБА_3, 2003 року народження (а.с.48-49)
Згідно довідки №241 від 22.05.2017 ОСОБА_3 навчається у гімназії «Міленіум» № 318 м. Києва та згіднохарактеристики на ОСОБА_3, 2003 року народження, емоційної прихильності та психологічного зв'язку з батьком ОСОБА_3 не має, а також і не має емоційно забарвлених спогадів про спілкування з батьком та не включає його до складу своєї сім'ї, не має бажання та потреби у відновленні спілкування з ним. З мамою у дитини добрі стосунки.
Відповідач протягом 2005-2013 років під час навчання ОСОБА_3 у початковій спеціалізованій школі - дитячому садку 1 ступеня «Золотий ключик» дитину не відвідував, що підтверджується довідкою №106 від 22.05.2017.
Відповідно до характеристики позивача, ОСОБА_1 характеризується за місцем роботи позитивно та отримує заробітну плату в середньому 25 000,00 грн. щомісяця, що підтверджується довідкою про доходи від 12.12.2017 №9-1-15/941.
Згідно до акту обстеження умов проживання позивача з донькою від 14.12.2017 умови проживання добрі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідача від виконання його обов'язку по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно п.п.15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-сторони зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до Принципу 2 Декларації прав дитини - «ребёнку законом и другими средствами должна быть обеспечена специальная защита и прредоставлены возможности и благоприятные условия, которые позволяли бы ему развиваться физически, умственно, нравственно, духовно и в социальном отношении здоровым и нормальным путём в условиях свободы и достоїнства».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати ну, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини Держави-сторони докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток ОСОБА_3, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров'я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.
Таким чином, з метою захисту прав і інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде вчинене в інтересах ОСОБА_3
Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Однак заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.02.2007 аліменти з відповідача на утримання ОСОБА_3 вже стягнуті, тому суд не розглядає заново дане питання.
Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 640,00 грн. на користь позивача.
На підставі ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, принципу 2 Декларації прав дитини, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства, ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, 280-284, ч.1 ст. 354, 430 ЦПК України,
суд
Позов задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Іскрене, Шполянського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою с. Іскрене, Шполянського району, Черкаської області, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 07.04.2006, інші дані суду не відомі, батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Іскрене, Шполянського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою с. Іскрене, Шполянського району, Черкаської області, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 07.04.2006, інші дані про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Лубни, Полтавської області, жительки АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Соломянським РУ ГУ МВС України в м. Києві 08.04.2003, інші дані про особу суду не відомі, судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шполянським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Шполянського

районного суду Н.П. Побережна