АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Чернівці

Справа №727/12092/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Перепелюк І.Б., Лисака І.Н.,

секретар Ковальчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» про стягнення недорахованої заробітної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Волошин С.О.),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» про стягнення недорахованої заробітної плати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно наказу №2 від 05.01.1987 року прийнятий на роботу в Міську стоматологічну поліклініку на посаду зубного техніка. Наказом №06-нв від 02.02.2015 року переведений з 1,0 ставки на 0,75 ставки техніком зубним ортопедичного відділення.

Відповідачем допускаються порушення положень, визначених Статутом КМУ "Міська стоматологічна поліклініка" від 14.10.2010 року та вимогами чинного законодавства щодо виплати йому заробітної плати.

Вказував, що йому визначена відрядна система оплати праці, згідно з якою заробітна плата прямо пропорційна кількості виробленої продукції чи виконаної роботи. Протягом тривалого часу медичною установою йому нараховується та виплачується заробітна плата, розмір якої менший за встановлену законом та Статутом поліклініки мінімальну заробітну плату, оскільки ним не виконуються норми виробітку по вині відповідача.

Зазначає, що питання про навантаження роботою техніків зубних вже вирішується тривалий час керівництвом поліклініки.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/794/384/18 Категорія 55

Проте, на даний час робота поліклініки організована так, що видача нарядів на виконання робіт техніками зубними покладається на лікарів стоматологів - ортопедів ортопедичного відділення. Таким чином, розподіл зубопротезних робіт між техніками зубними є нерівномірним.

Крім того, на підставі колективного звернення КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» наказом Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради від 06.07.2017 року №159 було створено комісію, в ході роботи якої встановлено, що зубні техніки регулярно перебувають у вимушеному «простої» не з власної вини відповідно до КзПП України (ст.ст. 111, 113). Керівником установи ситуація не аналізується та не приймається ефективні управлінські рішення для покращення ситуації.

Вважає, що ненадання йому, як зубному техніку, замовлень на виготовлення зубних протезів свідчить про умисне невиконання відповідачем обов'язків роботодавця.

Просив стягнути з Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» на його користь недоплачену заробітну плату за період з 1 січня 2015 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 28431,69 грн в якості мінімальної державної гарантії оплати праці.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Свої доводи мотивує тим, що при ухваленні рішення судом не було враховано відсутність його вини у невиконанні встановленого виробничого плану, а навпаки, напряму залежить від того, що керівництво поліклініки не забезпечує його роботою, що прямо передбачено ст. 21 Закону України «Про оплату праці».

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальна медична установа «Міська стоматологічна поліклініка» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2018 року - без змін.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно було здійснено оплату праці за фактично виконану ним роботу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» на посаду техніка зубного ортопедичного відділення на 0,75 ставки, згідно наказу №06-нв від 02.02.2015 року, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 13-14).

Згідно з довідкою про доходи оплата праці позивачу проводиться за відрядною системою, сума доходу за період з січня 2013 року по 31 жовтня 2017 року становить 50329,06 грн (а.с. 15).

Пунктом 1.1 Статуту, затвердженого рішенням 58 сесії Чернівецької міської ради №1466 від 14.10.2010 року визначено, що КМУ "Міська стоматологічна поліклініка" є бюджетною установою охорони здоров'я, заснованою на власності територіальної громади м.Чернівців, яка повністю утримується за рахунок коштів міського бюджету та є неприбутковою (а.с. 16-17).

Засновником установи є Чернівецька міська рада. Координацію діяльності Установи здійснює управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради (п.п.1.3., 1.5 Статуту). Засновник здійснює свої права Установи через департамент економіки міської ради, а в частині оперативного керівництва діяльністю Установи - через управління охорони здоров'я міської ради.

У складі установи функціонує ортопедичне відділення з зуботехнічною лабораторією на умовах госпрозрахунку. Ортопедичне відділення має окремий розрахунковий рахунок в органах Державного казначейства України (п. 6.7 Статуту).

Пунктом 1.9 Інструкції про порядок використання і обліку позабюджетних коштів бюджетних установ та звітності про них, затвердженої Наказом ГУ Державного казначейства України від 11.08.1998 року №63 визначено, що госпрозрахунок - діяльність, заснована на самоокупності та самофінансуванні.

Згідно з п. 6.19 Статуту умови праці та відпочинку працівників Установи визначаються відповідно до чинного законодавства України. Персонал Установи підлягає соціальному та пенсійному забезпеченню в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України. Заробітна плата працівників Установи не може бути нижчою за встановлений чинним законодавством України мінімальний рівень заробітної плати.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства праці та соціальної політики України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» затверджено Умови оплати праці оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери (а.с. 56-57) та відповідно затверджено тарифікаційний список працівників ортопедичного відділення відповідача з 05.01.2017 року (а.с.50-55).

Відповідно до умов колективного договору адміністрації та профспілкового комітету міської стоматологічної поліклініки на 2017-2018 роки, адміністрація зобов'язується створити умови для стабільної і ефективної діяльності трудового колективу для надання належного гарантованого рівня медико-санітарної допомоги, своєчасно та у повному обсязі забезпечити працівників матеріально-технічними ресурсами, необхідними для виконання трудових обов'язків та створення належних умов праці. (п. 2.1); адміністрація зобов'язується своєчасно затверджувати штатний розклад і посадові оклади працівників з діючими схемами на основі Єдиної тарифної сітки. (п.4.8.1.)

Пунктом 4.9 зазначеного колективного договору передбачено, що у поліклініці для лікарів ортопедичного відділення і зубних техніків встановлено відрядно-преміальну оплату праці, при якій для вказаних працівників розмір заробітної плати визначається від фактично виконаних обсягів робіт. Решта працівників отримує заробітну плату у розмірі посадового окладу, встановленого штатним розписом установи (а.с. 151).

Відповідно до пункту 2.3. посадової інструкції техніка зубного в КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» технік зубний зобов'язаний виконувати виробничий план (а.с.163-164).

Наказами №79 від 26.11.2014 року «Про норми навантаження техніка зубним ортопедичного відділення»; №80 від 26.11.2014 року «Про норми навантаження лікарів-стоматологів-ортопедів, техніків зубних»; №94 від 29.12.2014 року «Про норми навантаження» та №06 від 13.01.2017 року «Про зміну посадових окладів» встановлено, що розмір заробітної плати зубних техніків прямо-пропорційний виконанню плану умовних одиниць праці (надалі УОП) (а.с. 77-83).

Відповідно до ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці" та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про оплату праці" мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну норму праці (обсяг робіт).

Відповідно до вимог ст. 3-1 Закону України "Про оплату праці» розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати.

При обчисленні розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру не враховуються доплати за роботу в несприятливих умовах праці та підвищеного ризику для здоров'я, за роботу в нічний та надурочний час, роз'їзний характер робіт, премії до святкових і ювілейних дат.

Якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати.

Статтею 21 вищезазначеного Закону передбачається, що розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Тобто, розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі, якщо працівником не виконана норма праці.

Статтею 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, право вибору форми і системи оплати праці надано підприємству. У кожному окремому випадку застосовується саме та форма оплати праці, яка найбільше відповідає організаційно-технічним умовам виробництва і тим самим сприяє поліпшенню результатів трудової діяльності.

У випадку застосування на підприємстві відрядної форми оплати праці розмір основної заробітної плати визначається обсягом виконуваної роботи. При відрядній оплаті праці працівник не звільняється від обов'язку виконувати встановлену норму робочого часу. Але при такій формі заробітної плати додержання норми робочого часу залишається лише елементом дисципліни праці, здатним впливати на розмір оплати праці лише побічно. Суть відрядної системи оплати праці полягає в тому, що розмір оплати праці працівника визначається кількістю одиниць виготовленої ним продукції (або обсягом виконаної роботи) певної якості з урахуванням кваліфікації та умов праці.

Відповідно до ст. 111 КЗпП України при невиконанні норм виробітку не з вини працівника оплата провадиться за фактично виконану роботу. Місячна заробітна плата в цьому разі не може бути нижчою від двох третин тарифної ставки встановленого йому розряду. Невиконання норм виробітку не з вини працівника виникає у випадку, коли роботодавцем не облаштовано належним чином робоче місце працівника, не забезпечено необхідний обсяг належного матеріалу для виконання роботи, тощо.

При невиконанні норм виробітку з вини працівника оплата провадиться відповідно до виконаної роботи.

Необхідно враховувати, що розмір основної заробітної плати (окладу, тарифної ставки) при виконанні норми праці не може бути менше розміру мінімальної заробітної плати. Оскільки згідно зі статтею 3 Закону України «Про оплату праці» до мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати. Тобто вона забезпечується лише тарифною частиною заробітної плати.

Однак при невиконанні норм виробітку не з вини працівника встановлена гарантія. Якщо оплата за фактично виконану роботу за відсутності вини працівника в невиконанні норм виробітку виявиться нижче двох третин тарифної ставки за встановленим працівникові розрядом, працівникові гарантується виплата заробітної плати в зазначеному розмірі.

Вина працівника у невиконанні норм виробітку виключається в таких випадках: 1) якщо власник не надав працівникові роботу. У цьому випадку має місце простій, час якого оплачується за правилом ст. 113 КЗпП України, яка передбачає оплату часу простою в розмірі двох третин тарифної ставки (окладу) незалежно від розміру заробітної плати за місяць або будь-який інший період, будь-яку іншу одиницю часу; 2) якщо власник не створив умови праці, передбачені ст. 88 КЗпП, хоча б і при відсутності вини власника; 3) якщо причиною невиконання норм виробітку стала недостатня кваліфікація працівника, поганий стан здоров'я або інші причини, що виключають вину працівника.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо правомірності здійснення оплати праці за фактично виконану позивачем роботу, оскільки, як вбачається з вищевказаних норм права, оплата праці не нижче рівня мінімальної заробітної плати є не безумовною гарантією та вимагає від працівника виконання норми праці.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про наявність вини керівництва комунальної установи у невиконанні норм виробітку позивачем, оскільки матеріали справи не містять доказів простою з вини роботодавця, оформленого наказом керівника підприємства, відсутності умов праці. Крім того, питання навантаження роботою зубних техніків неодноразово вирішувалося керівництвом поліклініки.

Посилання апеляційної скарги на відсутність вини працівника не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки судом не встановлено обставин, при яких вина працівника у невиконанні норм виробітку виключається відповідно до трудового законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді: