Справа № 152/207/18
УХВАЛА

26 квітня 2018 року м. Шаргород

Справа №152/207/18

Провадження №2/152/129/18

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що навчається заяви, і клопотання учасників справи,

встановив:

13.03.2018 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_4, подала до суду заяву про зміну способу стягнення аліментів, яку мотивувала тим, що її та відповідача повнолітня донька ОСОБА_4 ба Н.В. навчається та потребує утримання. Вона звернулася з позовом про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно, що становитиме понад половину пенсії, яку отримує відповідач, у звязку із чим просить змінити спосіб стягнення аліментів та визначити їх у частці чверті від доходу відповідача, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до закінчення навчання донькою, тобто до 30.06.2020 року, про що видати судовий наказ (а.с.22).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заяву.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 заперечували щодо задоволення такої заяви, зсилаючись на те, що спосіб стягнення аліментів за вказаним позовом ще не визначений, тому і не може бути змінений, тобто відсутній предмет для такої заяви, та, крім того, справа розглядається у позовному провадженні, за наслідками якого не може бути видано судовий наказ.

Розглянувши заяву, вислухавши думки учасників справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (ч.3 ст.4 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується верховенством права (ч.1 ст.10 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження; 3) окремого провадження (ч.2 ст.19 ЦПК України).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч.3 ст.19 ЦПК України).

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч.2 ст.167 ЦПК України).

Позовне провадження (спрощене позовне провадження та загальне позовне провадження) призначене, відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких приорітетом є швидке вирішення справи, справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати в спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом (ч.5 ст.19 ЦПК України).

ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, звернулася до Шаргородського районного суду з позовною заявою про стягнення аліментів, а не із заявою про видачу судового наказу, у звязку із чим судом відкрито провадження і справа розглядається у спрощеному позовному провадженні (а.с.18-19).

Крім того, абз.2 ч.3 ст.181 СК України передбачено, що суд може змінити спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів, якщо він вже визначений рішенням суду.

Проте, спосіб стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4, яка продовжує навчання, ще не визначений рішенням суду, так розгляд справи розпочато.

У звязку із наведеними обставинами, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів задоволенню не підлягає.

22.03.2018 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про витребування у представника позивача документів: про щомісячний розмір пенсії ОСОБА_1 та її старшої доньки (інваліда дитинства) за останні 6 місяців; про розмір отриманих сімєю ОСОБА_1 субсидій, в тому числі на доньку у 2017-2018 роках; про отриману ОСОБА_1 орендну плату за три земельні паї у 2017 році; про дохід ОСОБА_1 від утримання господарства (2 корів, телиці, 2 бичків, 2 поросят, присадибної земельної ділянки площею понад 1 га) (а.с.50).

Клопотання мотивоване тим, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, тоді як ОСОБА_1 має таку можливість, оскільки отримує дві пенсії на своє та старшої доньки-інваліда дитинства утримання, отримує субсидії, орендну плату за три земельні ділянки, має значний дохід від утримання домашнього господарства, так як здає молоко від 2 корів, при цьому замовчує свої доходи при зверненні з означеним позовом до суду.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 підтримали клопотання.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечує щодо задоволення клопотання, зсилаючись на те, що воно не обґрунтоване, оскільки розмір її та її доньки пенсії, субсидії, дохід від утримання домашнього господарства не відносяться до предмету спору, який розглядається.

Розглянувши клопотання, вислухавши думки учасників справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надати утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст.200 СК України).

У свідоцтві про народження позивача батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Оскільки ОСОБА_1 в позові зазначає про те, що сама утримує доньку, а відповідач ухиляється від утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у звязку із чим позивач звернулася до суду, то можливість утримання дитини матірю ОСОБА_1 також підлягає зясуванню судом, відповідно до вимог ч.2 ст.200 СК України.

З наведених підстав суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, зокрема, підлягають витребуванню у представника позивача ОСОБА_1 документи про її дохід, в тому числі: про отриману нею пенсію за 6 останніх місяців, про отримані виплати у виді субсидії з врахуванням виплат на позивача ОСОБА_4, у 2017-2018 роках; про отриману орендну плату за використання належних ОСОБА_1 земельних ділянок у 2017 році; про отриманий ОСОБА_1 дохід, у випадку якщо такий є, від утримання та ведення підсобного домашнього господарства.

Документи про отримання пенсії старшою донькою ОСОБА_1, яка є особою з інвалідністю, витребуванню не підлягають, оскільки пенсійні виплати у цьому випадку не належать до доходу особисто ОСОБА_1, а здійснюються на утримання дитини-інваліда дитинства, тому не стосуються предмету спору, який розглядається.

23.03.2018 року представник позивача ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету та підстав позову, в якій просить визначити розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, яка продовжує навчання, у частці в розмірі 25% від доходу відповідача, з часу звернення із позовом до суду до закінчення ОСОБА_4 навчання до 30.06.2020 року, замість визначення їх у твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно, як було зазначено у позові (а.с.54).

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона, відповідно до ЦПК України, має право на зміну предмету або підстав способу, та на визначення способу стягнення аліментів, тому вважає, що аліменти слід визначити у частці від доходу відповідача.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заяву, зсилаючись на те, що відповідач отримує мінімальну пенсію, витрачає кошти на лікування, а визначення судом аліментів у частці від його пенсії, що можуть бути меншими, ніж встановлений державою мінімум, дозволить доньці отримувати доплату до цього мінімального розміру від держави, чим забезпечуватимуться інтереси дитини, яка навчається.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 просили суд відмовити у задоволенні заяви.

Заперечуючи щодо означеної заяви, адвокат ОСОБА_3 зсилається на те, що ОСОБА_1 не має права на звернення з цим позовом до суду в інтересах ОСОБА_4, а також із заявою про зміну предмету та підстав позову, оскільки позов подано ОСОБА_1 до суду 12.02.2018 року, а довіреність на представництво інтересів ОСОБА_4 тільки від 19.02.2018 року.

Розглянувши заяву, вислухавши думки учасників справи, суд прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з позовом в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що навчається, 12.02.2018 року (а.с.1).

Ухвалою судді від 12.02.2018 року позовну заяву залишено без руху, оскільки, в порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачем не було зазначено ціну позову, а в порушення вимог ч.2 ст.175 ЦПК України, до позовної заяви не додано документів на підтвердження повноважень ОСОБА_1 на звернення з позовом до суду в інтересах повнолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.10-11).

ОСОБА_1 частково виправила недоліки позовної заяви, оскільки ціни позову не зазначила.

Проте, на виправлення недоліків позову додано довідку Гибалівської сільської ради від 19.02.2018 року за №192, з якої вбачається, що ОСОБА_4 проживає з ОСОБА_1 за однією адресою с. Борівське, вул. Миру, 10 (а.с.15).

З копії паспорта позивача ОСОБА_4 вбачається, що остання зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.03.2016 року по теперішній час (а.с.2 та на звороті).

З копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що остання зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 на вул. Миру, 10, з 12.08.1996 року (а.с.3-4).

Таким чином, судом було встановлено, що позивач та представник позивача постійно проживають за однією адресою.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 є її матірю (а.с.5).

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, мають, в тому числі, той з батьків, з ким проживає дитина.

Судом прийнято часткове виправлення недоліків позову, оскільки нормами ЦПК України не передбачено надання повторного строку для виправлення недоліків позову, у звязку із чим відкрито провадження у справі 02.03.2018 року (а.с.18-19), враховуючи, що позивач та представник позивача, яка є матірю позивача, проживають разом, тобто ОСОБА_1 має право на звернення з вказаним позовом до суду.

З наведених підстав ствердження відповідача та його представника про те, що представник позивача не має повноважень на звернення з означеним позовом до суду, суд вважає помилковим.

Як представник позивача, що має право приймати участь у судовому засіданні, ОСОБА_1 допущена судом на підставі довіреності від 19.02.2018 року (а.с.16).

При цьому, суд звертає увагу на те, що поняття права на звернення з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання одного із батьків, з яким проживає ця донька, і права на представництво інтересів цієї повнолітньої доньки як позивача у судовому засіданні є різними і не можуть ототожнюватися.

Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України, позивач має право до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У разі, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі.

Перше судове засідання у справі, відповідно до ухвали від 22.03.2018 року (а.с.52), призначено на 30.03.2018 року, отже, ОСОБА_1 заява подана у строки, встановлені в ч.3 ст.49 ЦПК України.

Суд звертає увагу на те, що ч.3 ст.49 ЦПК України передбачено право позивача змінити предмет або підстави позову, але одночасно змінити предмет та підстави позову позивач не має права.

Разом з тим, із заяви ОСОБА_1 від 23.03.2018 року (а.с.54) вбачається, що остання змінює предмет позову, зокрема, просить визначити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_4 у частці від його доходу, замість у твердій грошовій сумі, про що було зазначено у позовній заяві, а підстави позову залишаються ті самі, представником позивача не змінені.

З наведених підстав, суд вважає, що означена заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині прийняття судом до провадження заяви про зміну предмету позову.

Керуючись ст.ст.222, 260, 274, 279 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування документів задовольнити частково і зобовязати представника позивача ОСОБА_1 подати до суду документи: про розмір її щомісячної пенсії за останні 6 (шість) місяців; про розмір отриманих ОСОБА_1 протягом 2017-2018 років субсидій, з врахуванням субсидій на доньку ОСОБА_4; про розмір отриманої ОСОБА_1 орендної плати у 2017 році за належні їй земельні ділянки; про дохід, отриманий ОСОБА_1 у 2018 році від утримання та ведення домашнього підсобного господарства.

В решті клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування документів відмовити.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету та підстав позову задовольнити частково.

Прийняти зміну представником позивача ОСОБА_1 предмету позову, який визначений нею в частині способу стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 у частці від доходу відповідача ОСОБА_2 у розмірі 25% від доходу останнього.

У решті заяви представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету та підстав позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути включені у апеляційну скаргу на рішення суду у цій справі.

Суддя: