АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/9590/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2697/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 27 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнарської Ірини Анатоліївни, третя особа: ОСОБА_7 та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про застосування наслідків нікчемності правочину, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнарської І.А. про застосування наслідків нікчемності правочину.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2016 року відкрито провадження по цивільній справі.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, скаржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову про направлення справи для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва за встановленою підсудністю.

Скаржник зазначає, що оскільки спір між сторонами виник відносно договору дарування нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться в Шевченківському районі м. Києва, та квартири АДРЕСА_2, що знаходиться на околиці міста, то пов'язані між собою позовні вимоги, які пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, подаються за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою, а отже, не відноситься до юрисдикції Голосіївського районного суду м. Києва.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Про день і час учасники судового розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників судового розгляду справи, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнарської I.A., третя особа - ОСОБА_7, про застосування наслідків нікчемності правочину.

Відповідно до змісту позовних вимог позивач просив визнати правочин відчуження арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 та 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_4нікчемними та просив застосувати наслідки нікчемності правочинушляхом скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна про відчуження ОСОБА_4 вказаного майна, як таких, що вчинені з порушенням публічного порядку.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України (в редакції на час винесення оскаржуваної ухвали), позови, що виникають з приводу нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до положень постанови № 3 пленуму Вищого спеціалізованого суду розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК). Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку- для прийняття спадщини.

За таких обставин, остільки в даному випадку позивачем заявлено вимоги з приводу нерухомого майна, зокрема й квартири АДРЕСА_2, що розташована в Голосіївському районі м. Києва, судом першої інстанції правомірно відкрито провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що спір виник щодо договору дарування квартири АДРЕСА_1, яка територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва є необґрунтованими, оскільки ст. 114 ЦПК України (в редакції на час винесення оскаржуваної ухвали) визначено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до оспорюваного договору дарування квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_5 прийняв у дар 1/5 частини вказаної квартири, що не є основною частиною нерухомого майна, у зв'язку з чим спір підлягає розгляду за підсудністю місцезнаходження більшої частини спірного майна, тобто Голосіївським районним судом м. Києва.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвала районного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2018 року.

Суддя - доповідач :

Судді: