Провадження №2-з/760/108/18
У Х В А Л А

23 квітня 2018 року суддя Солом"янського районного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Продан М.В.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в :

18 квітня 2018 року заявник - адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив суд з метою належного виконання майбутнього судового рішення та захисту прав та інтересів заявника вжити заходів забезпечення позову (без застосування зустрічного забезпечення) шляхом:

накладення арешту на автомобіль TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1;

заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо автомобіля TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1 до моменту набрання законної сили рішення суду.

Подана заява обґрунтована тим, що 26 грудня 2014 року на підставі довідки-рахунку № 633639 громадянка ОСОБА_1 придбала автомобіль TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, який був знятий з реєстраційного обліку в органах ДАІ.

Також, 27.12.2014 року вона зареєструвала зазначений автомобіль в центрі ДАІ 3212, про що отримала Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 27.12.2014 року та д.н.з НОМЕР_6 і стала власником автомобіля, про що також зазначено і в Свідоцтві про реєстрацію.

Однак, 16.09.2016 року під час повернення з відпустки, на автодорозі Київ - Чоп її було зупинено працівниками національної поліції, а вищезазначений автомобіль затримано та передано на спеціальний майданчик.

Також було повідомлено, що автомобіль, перебуває в арешті на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 51351645 від 06.06.2016 року та у розшуку на підставі постанови про розшук майна боржника ВП № 51351645 від 13.06.2016 року винесених головним державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві ГТУЮ у м. Києві Козаком Романом Павловичем.

Після з'ясування обставин виявилося, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. зареєстрованого в реєстрі за № 546 від 06.06.2016 року.

Крім того, до відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві представником позивача було направлено адвокатський запит та на який отримано відповідь від 12.12.2016 року № 1374/11.

Так, у зазначеній відповіді вказано, що 08.12.2016 року державним виконавцем передана заявка на реалізацію арештованого майна до ДП «СЕТАМ».

На підставі вказаної заявки, через систему електронних торгів арештованого майна було виставлено на відкриті торги (аукціон) лот № 187628 та реалізовано автомобіль TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, ДНЗ: НОМЕР_6, який належить на праві власності позивачу.

Таким чином, переможцем торгів визначено ОСОБА_6 (ІНН НОМЕР_2), що зареєстрований за адресою: с. Новосілка, Підволочиського району та підтверджується актом про проведенні електронні торги від 20.01.2017 року.

Однак, не погодившись із вищезазначеними обставинами, позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегарент», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Внаслідок розгляду зазначеного позову, Апеляційним судом м. Києва 15.03.2018 року винесено постанову, якою визнано:

Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 546 від 06.06.2016 року щодо звернення стягнення на автомобіль TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, д.н.з НОМЕР_6;

Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2090 від 16.11.2016 року щодо звернення стягнення на автомобіль TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, д.н.з НОМЕР_6, такими, що не підлягають виконанню.

Таким чином, зазначеною постановою суду виконавчі документи на підставі яких у позивача було вилучено транспортний засіб, визнано такими, що не підлягають виконанню.

Проте станом на час вирішення даної справи, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 вже був реалізований ОСОБА_6

Станом на день подання даної заяви, транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у володінні ОСОБА_6, що підтверджується відповіддю Головного сервісного центру МВС на адвокатський запит № 31/166аз від 22.03.2018 року.

За таких обставин, як зазначає заявник, позивачем готується позовна заява немайнового характеру до Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_6, про визнання електронних торгів недійсними та витребування транспортного засобу із чужого незаконного володіння в порядку ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Отже, в зв'язку із підготовкою позовної заяви, позивачем направлено відповідачу досудову вимогу щодо вирішення питання про передачу автомобіля законному власнику. Проте, зазначена вимога не має жодного сенсу, оскільки вона не буде виконана відповідачем, а навпаки, спонукає відповідача продати або перереєструвати автомобіль третім особам.

Таким чином, ОСОБА_1 має підстави, що її автомобіль буде відчужено у власність третіх осіб, що позбавить права власності позивача на спірний транспортний засіб та ускладнить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду.

У зв'язку з вищенаведеним просить задовольнити свою заяву.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи представника заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Із поданої заяви про забезпечення позову встановлено, що автомобіль TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1 є предметом майбутнього позову, а саме визнання недійсними прилюдних торгів відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 224234 від 29 грудня 2016 року за лотом № 187628 з реалізації автомобіля та витребування із чужого незаконного володіння, і вже вибув із власності заявника ОСОБА_1

Таким чином, з метою недопущення можливого відчуження спірного транспортного засобу у власність третіх осіб, з метою запобігання утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду у майбутньому, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити до вирішення спору судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1.

Заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2009 року випуску, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1.

Виконання ухвали покласти на Головний сервісний центр МВС України (юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Лук'янівська, 62), та Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області (юридична адреса: 47715, тернопільська область, Тернопільський район, с. Підгородне, вул. Стрийська, 5, фактична адреса: 46400, м. Тернопіль, вул. Бережанська, 65).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Стягувачем за вказаною ухвалою є:

заявник - ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_3.

Боржником за вказаною ухвалою є:

ОСОБА_6, адреса: 47847, Тернопільська область, Підволочиський район, с. Новосілка.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала є обов'язковою на всій території України та може бути пред'явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи - протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Апеляційного суду міста Києва в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Л.І. Кізюн