Справа № 220/780/18
Провадження № 6/220/9/18
У Х В А Л А

Іменем України

13.04.2018 смт Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Яненко Г.М.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Великоновосілківського районного відділу ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України,

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 звернулася до суду із поданням, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Великоновосілківському РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває девять виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 на загальну суму 906489,23 грн. (без урахування виконавчого збору та витрат виконавчого провадження) за наступними виконавчими документами: в/л № 2 57, виданого 16.05.2007 р. Гірняцьким міським судом про стягнення у сумі 47 199,90 грн., на користь Макіївського науково-дослідного інституту з безпеки робіт у гірничій промисловості; постанови АНІ № 065647 винесеної 16.04.2011 р. ДАІ, про стягнення у сумі 510 грн. на користь держави; постанови ПС № 329580 винесеної 18.12.2013 р. ДАІ про стягнення у сумі 510 грн. на користь держави; постанови АБ № 098745 винесеної 16.07.2013 р. ДАІ, про стягнення у сумі 850 грн. на користь держави; в/л № 805/282/15-а виданого 22.05.2015 р. Донецьким окружним судом, про стягнення 379 647,43 грн. на користь Марїнської ОДПІ; в/л № 805/282/15-а виданого 22.05.2015 р. Донецьким окружним судом, про стягнення 321 267,43 грн. на користь Марїнської ОДПІ; вимоги № ф-5-17 виданої 05.02.2014 р. Марїнською ОДПІ про стягнення у сумі 78 082,16 грн. на користь держави; вимоги № ф-114-11 виданої 05.07.2016 р. Марїнською ОДПІ про стягнення у сумі 78 082,16 грн. на користь держави, постанови АР № 958598 винесеної 09.02.2017 р. взводом № 3 РРПП ГУПН у Донецькій області про стягнення у сумі 340 грн. на користь держави; постанови БР № 073740 винесеної 22.01.2018 р. Великоновосілківським відділенням поліції ОСОБА_3

Виконавчі провадження є обєднаними у зведене виконавче провадження ВП № 48454277.

Ні за одним виконавчим документом не було надано документального підтвердження про повне виконання боржником вимог, у звязку з чим ініціатор подання просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України, до виконання зобовязань, покладених на нього вказаними документами.

В судове засідання виконавець не зявився, просив про розгляд справи у його відсутність про що свідчить його заява, яка мітиться у тексті подання.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно подання виконавця, на виконанні у Великоновосілківському РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває обєднане виконавче провадження ВП № 48454277, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, с. Багатир, пр-т. Молодіжний, 8, Великоновосілківського району Донецької області, 906489,23 грн. (без урахування виконавчого збору та витрат виконавчого провадження), яке складається з девяти окремих виконавчих проваджень.

ОСОБА_1 добровільно зобовязання не виконує.

Згідно подання, Державним виконавцем, було направлено запити до реєстраційно - облікових установ та створено реєстрові запити до ДФС України та ПФУ з метою виявлення майна, доходу, на яке можливо звернути стягнення, відповідно до чинного законодавства. Також здійснювались виїзди за місцем реєстрації боржника.

Згідно отриманих даних боржник не працює, рухомого майно, джерел доходів, відкритих банківських рахунків не має.

У ході проведення перевірки було встановлено, що боржник має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства 0,21 га (згідно відповіді Багатирської сільської ради № 1493 від 03.11.2017 р.).

Боржник також перебуває на обліку в УПФУ у Великоновосілківському районі та отримує пенсію. Проте утримання не може бути проведено, адже на виконанні в УПФУ у Великоновосілківському районі вже перебуває постанова про стягнення з доходів ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей до повноліття молодшої дитини, а саме до 13.03.2035 р.

13.01.2018 р. до Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області надійшло клопотання від стягувача в особі Головного управління ДФС у Донецькій області стосовно звернення до суду про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Вказані факти стали підставою для звернення державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в суд із поданням про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 5 ст. 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зазначене кореспондується із практикою Європейського суду з прав людини, який в п. 24 рішення у справі "Воротніков проти України" від 14.02.2008 року вказав, що "провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження, а тому виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці два провадження мають розглядатися як цілісний процес".

У п. 23 рішення ЄСПЛ в справі "Матківська проти України" від 12.03.2009 року суд звернув увагу, що "виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також, що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження". виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За приписами ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку статті 441 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яка також визначає, що субєктом звернення до суду є державний або приватний виконавець, яким відкрито відповідне виконавче провадження тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

За приписами ч. 2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову (ст.ст. 149 153 ЦПК України), із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватись і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно зі своєю власністю. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому акті.

Таким чином, право на вільне пересування, в тому числі право вільно покидати свою країну, не є абсолютним та може бути обмежене у випадках, передбачених законом.

Законодавством України зазначені правовідносини які регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

За приписами статті 6 вказаного закону громадянинові України може бути тимчасового відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Направлене до суду подання не містить доказів ухилення від виконання зобов'язань ОСОБА_1, підтверджень проведення заходів по примусовому виконанню рішення суду. В матеріалах подання відсутні документи, які свідчать про те, що виконавче провадження ініціатором подання відкрито а також документи проведення про проведення процесуальних дій по примусовому виконанню. Наявними у справі документами фактично лише констатовано факт невиконання ОСОБА_1 рішення в добровільному порядку.

До матеріалів подання не додано доказів повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, строків добровільного виконання, доказів в підтвердження фактів виклику ОСОБА_1 до державного виконавця. Пакет документів, доданий до матеріалів подання містить лише запити на наявність майна у боржника, встановлення факту отримання соціальних виплат, пенсій, при цьому дані про проведення виконавчих дій відсутні.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 33, 124 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 12, 260, 441 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. 1, 2, 5, 18 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Державного виконавця Великоновосілківського районного відділу ДВС ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Великоновосілківський районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Г.М. Яненко