АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6792/16-ц 22-ц/774/381/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/6792/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Кислиця І.В.

сторони:

позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачі - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Державна служби фінансового моніторингу України

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2017 року, яке ухвалене суддею Колочко О.В. у м. Кривому Розі та повне судове рішення складено 18 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), Державної служби фінансового моніторингу України, третя особа Акціонерне товариство «БМ Банк», про захист прав споживачів, зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначили, що 31.10.2016 року ОСОБА_1 здійснив переказ грошових коштів в розмірі 645 000,00 грн. на рахунок сина ОСОБА_2 з призначенням платежу «Переказ коштів на картковий рахунок, № карти 0000 0000 0000 0000 ОСОБА_2 (родичу допомога). Фінансова допомога сину була обумовлена необхідністю сплати ОСОБА_2 авансового платежу відповідно до договору № 68/95 від 25.05.2016 року про дольову участь у будівництві житлового будинку, укладеного між ПАТ «Агробудмеханізація» та ОСОБА_2

31.10.2016 року через деякий час після здійснення переказу на телефон ОСОБА_2 надійшов дзвінок від представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», який, посилаючись на постанову № 365 від 02.08.2015 НБУ, зажадав надання документів про походження коштів та їх призначення, така ж вимога була продубльована і на електрону адресу ОСОБА_2, який одразу звернувся до відділення ПриватБанку в м. Бориспіль, де була сформована заявка про зясування причин ненадходження грошових коштів на рахунок і негайно були відправлені усі запитувані документи.

Однак, не зважаючи на це, відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» рахунок ОСОБА_2 заблоковано і закрито доступ до його обслуговування.

За таких обставин, позивачі просили суд визнати дії та рішення відповідачів щодо зупинення здійснення фінансової операції незаконними та такими, що порушують права споживачів; зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» відновити фінансову операцію по переказу грошових коштів в сумі 645 000,00 грн. на банківську карту ОСОБА_2 та забезпечити ОСОБА_2 доступ до його коштів; стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачів матеріальну шкоду в сумі 3534,25 грн., моральну шкоду в сумі 805 824,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», Державної служби фінансового моніторингу України, третя особа Акціонерне товариство «БМ Банк», про захист прав споживачів, зобовязання вчинити певні дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зупинення здійснення фінансової операції з переводу грошових коштів в розмірі 645 000 гривень ОСОБА_2

Д.О.

Зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» відновити фінансову операцію з переказу грошових коштів в сумі 645 000 гривень на картковий рахунок ОСОБА_2 та відновити доступ ОСОБА_2до цих грошових коштів.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», Державної служби фінансового моніторингу України, третя особа Акціонерне товариство «БМ Банк», про захист прав споживачів, зобовязання вчинити певні дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди, в повному обсязі.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, судом не враховано, що банком на виконання вимог ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ч.7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї фінансового знищення» було призупинено здійснення операцій за укладеним між ОСОБА_2 та банком договору з метою проведення поглибленої перевірки фінансової операції, оскільки вона була здійснена з порушенням його умов. Отже вважає, що зупинення фінансової операції та витребування інформації щодо походження банком грошових коштів здійснено з дотримання п.п. 1.13.2.3, 1.1.3.2.14 Умов та правил банківських послуг, що є невідємною частиною укладеного договору, тобто в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства, тому висновок суду про задоволення позову ОСОБА_2 є помилковим. Крім того, представник відповідача послався на те, що суд не відобразив в рішенні чи мало місце порушення прав клієнта на момент ухвалення рішення, чи проведено фінансову операцію, тобто чи наявний предмет позову на момент ухвалення рішення у справі.

Рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржується, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

За ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_2 є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та на його імя відкритий 26 лютого 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» рахунок на підставі поданої ним анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 133).

31 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1, з метою надання позивачу ОСОБА_2 фінансової допомоги, здійснив переказ грошових коштів в розмірі 645 000,00 грн. на його рахунок (а.с. 55), і в цей же день ОСОБА_2 було зясовано, що банк в односторонньому порядку заблокував його рахунок та припинив видачу грошових коштів з рахунку.

Шляхом електронного звязку ПАТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено ОСОБА_2 про посилення банком контролю за карткою-рахунком та запропоновано надати відповідні документи для підтвердження походження грошових коштів, повідомити про цілі використання цих коштів (а.с. 55).

Станом на 10 листопада 2016 року рахунок позивача ОСОБА_2 було заблоковано, у звязку з чим він позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися власними грошовими коштами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання неправомірними дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зупинення здійснення фінансової операції з переказу грошових коштів в розмірі 645 000,00 грн. та зобовязання відновити фінансову операцію з переказу грошових коштів в сумі 645 000,00 грн. на картковий рахунок ОСОБА_2 та відновити доступ ОСОБА_2 до цих грошових коштів, суд першої інстанції виходив з доведеності належними та допустимими доказами неправомірності дій відповідача щодо блокування банківського рахунку позивача ОСОБА_2 та відсутності у звязку з цим підстав для обмеження права позивача для розпорядження грошовими коштами на власний розсуд.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 1 ст. 1074 ЦК України передбачено заборону обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог позивачів є обмеження прав ОСОБА_2 щодо розпорядження грошовими коштами, які надійшли на його рахунок, що відкритий в КБ ПАТ «ПриватБанк».

Порядок та умови зупинення фінансових операцій визначає ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», відповідно до частини першої якої субєкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової операції, яка містить ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобовязаний зупинити здійснення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, повязаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) субєктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки субєкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Частиною 2 ст. 17 вказаного Закону передбачено, що спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової операції, здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до пяти робочих днів, про що зобовязаний негайно повідомити субєкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 91 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 417 від 26.06.2015 року, банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Отже, правомірність блокування карткового рахунку можлива лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму».

Факт блокування карткового рахунку ОСОБА_2 встановлений в судовому засіданні та сторонами не оспорюється.

Відповідно до п.1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» на інтернет-порталі https://privatbank.ua/terms/, банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем встановленого Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» порядку та строків блокування картки користувача у разі виникнення підозри стосовно законності походження коштів, а також доказів в підтвердження того, що кошти на рахунок позивача надійшли злочинним шляхом та наявності рішення, прийнятого з цього питання правоохоронними органами.

Не надано таких доказів представником відповідача й суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачем не доведена правомірність обмеження права доступу ОСОБА_2 до власних коштів та вільного розпорядження ними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність дій відповідача щодо зупинення здійснення фінансової операції з переводу грошових коштів в розмірі 645 000 гривень ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо законності його дій з посиланням на ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ч.7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї фінансового знищення» є безпідставними, оскільки вказані норми не передбачають блокування рахунку, а ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї фінансового знищення» встановлює порядок здійснення такого блокування, дотримання якого є обовязковим.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача відсутні будь-які дані про те, що дії позивача ОСОБА_2 повязані із здійсненням терористичної діяльності або щодо нього застосовано міжнародні санкції. Тривалість періоду блокування рахунку протягом 10 календарних днів замість двох робочих днів свідчить про протиправність дій Банку.

Належних доказів на підтвердження звернення банку до правоохоронних органів стосовно операцій по рахунку позивача, а також повідомлення його про зупинення права використовувати електронний платiжний засiб та причини такого зупинення, відповідачем не надано, а судом таких доказів не здобуто.

Самі по собі сумніви щодо походження грошових коштів, що надійшли на рахунки клієнта, не є підставою для застосування Банком такої санкції, як призупинення видаткових операцій, а також блокування рахунків понад строки, встановлені Законом.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд не відобразив в рішенні чи мало місце порушення прав клієнта на момент ухвалення рішення, чи проведено фінансову операцію, тобто чи наявний предмет позову на момент ухвалення рішення у справі, оскільки за обставинами справи існує презумпція винуватості боржника, яким є ПАТ КБ «Приватбанк», а існування фактів порушених прав позивача ОСОБА_2 ним спростовано не було.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

В іншій частині рішення суд не оскаржено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як таке, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: