Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2018 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Шевченко Л.О.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» про стягнення суми вихідної допомоги при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ПАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» про стягнення суми вихідної допомоги при звільненні.

В обґрунтування вимог зазначив, що з 01.03.1973 року він працював в Гайворонському тепловозоремонтному заводі на різних посадах. 03.11.1997 року був - назначений директором заводу. 06.08.2004 року Державне підприємство «Гайворонський ТРЗ» перетворено у ВАТ «Гайворонський ТРЗ». Він був призначений на посаду в.о. голови правління ВАТ «Гайворонський ТРЗ». 18.10.2004 року був призначений головою правління ВАТ «Гайворонський ТРЗ». 28.04.2011 року Відкрите акціонерне товариство «Гайворонське ТРЗ» перетворено у ПАТ «Гайворонський ТРЗ». 30.12.2016 року був призначений генеральним директором ПАТ (ГТРЗ) на підставі Контракту №723. Контракт укладений 30.12.2016 року на термін до 30.12.2017 року. 27.09.2017 року за № 510 отримав з ПАТ «Гайворонський ТРЗ» повідомлення про звільнення його з 28.09.2017 року з посади генерального директора ПАТ «ГТРЗ» та розірвання контракту №723 від 30.12.2016 року згідно рішення від 27.09.2017 року єдиного акціонера №2 ПАТ «ГТРЗ» далі - TOB «Укрспецхем» в особі директора ОСОБА_4. Наказом №7 від 28.09.2017 року по ПАТ «Гайворонському ТРЗ» 28.09.2017 року його було звільнено з посади генерального директора ПАТ «ГТРЗ» на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України та розірвано контракт № 723 від 30.12.2016 року, укладений між ПАТ «ГТРЗ» та ним.

Відповідно п.7.4. вказаного контракту, керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний у будь-який час до закінчення строку його дії.

Відповідно п.5.5. контракту, у разі розірвання цього контракту за ініціативою роботодавця, відповідно до п.5 частини 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, керівнику виплачується вихідна допомога у розмірі 6 місячних заробітних плат. Згідно ст.5 п.5.1 вказаного контракту - розмір посадового окладу встановлюється відповідно до ст. 8 Закону України «Про оплату праці» та постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 року № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та обєднань державних підприємств» ( зі змінами) і дорівнює 8 мінімальним розмірам визначеної у колективному договорі посадового окладу ( ставки) працівника основної професії. Однак йому була невиплачена вихідна допомога за 6 місяців, що становить 118646, 40 гривень.

Вважає, що йому безпідставно ПАТ «Гайворонським ТРЗ» відмовлено у виплаті вихідної допомоги. Оскільки порушено його право на отримання вихідної допомоги, тому він звертається до суду з даною позовною заявою.

Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Гайворонський тепловозоремонтний завод» на його користь вихідну допомогу у розмірі 6-ти місячних заробітних плат - 118646, 40 грн. та понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_1 позов підтримали та просять його задовольнити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала наданий відзив на позовну заяву та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, судом встановлено слідуюче. З 01.03.1973 року ОСОБА_3 працював в Гайворонському тепловозоремонтному заводі на різних посадах. 03.11.1997 року позивач був назначений директором заводу. 06.08.2004 року Державне підприємство «Гайворонський ТРЗ» перетворено у ВАТ «Гайворонський ТРЗ», останній призначений на посаду в.о. голови правління ВАТ «Гайворонський ТРЗ». 18.10.2004 року призначений головою правління ВАТ «Гайворонський ТРЗ». 28.04.2011 року відкрите акціонерне товариство «Гайворонське ТРЗ» перетворено у ПАТ «Гайворонський ТРЗ». 30.12.2016 року призначений генеральним директором ПАТ (ГТРЗ) на підставі Контракту №723. Контракт укладений 30.12.2016 року на термін до 30.12.2017 року. 27.09.2017 року за № 510 позивач отримав з ПАТ «Гайворонський ТРЗ» повідомлення про звільнення останнього з 28.09.2017 року з посади генерального директора ПАТ «ГТРЗ» та розірвання контракту №723 від 30.12.2016 року згідно рішення від 27.09.2017 року єдиного акціонера №2 ПАТ «ГТРЗ» - TOB «Укрспецхем» в особі директора ОСОБА_4. Вказане вище не оспорюється сторонами та підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6-8), копією контракту № 723 від 30.12.2016 року (а.с. 9-15), повідомленням щодо розірвання контракту від 27.09.2017 р. (а.с. 16), копією рішення від 27.09.2017 року єдиного акціонера №2 ПАТ «ГТРЗ» (а.с. 17).

З дослідженого в судовому засіданні оригіналу наказу ПАТ Гайворонський ТРЗ №7 від 28.09.2017 року про припинення трудового договору (контракту) вбачається, що позивач був звільнений 28.09.2017 р. з посади генерального директора згідно ст.7 п.7.4 контракту №723 від 30.12.2016 р., п.8 ч.1 ст.36 КЗпПУ.

Відповідно до умов контракту, а саме п. 5.5 Контракту № 723 від 30.12.2016 р. у разі розірвання цього контракту за ініціативою роботодавця, відповідно до п. 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, керівнику виплачується вихідна допомога у розмірі 6 місячних заробітних плат.

Як встановлено судом ОСОБА_3 був звільнений на підставі наказу №7 від 28.09.2017 р. про припинення трудового договору (контракту). Згідно вказаного наказу підставою припинення трудових правовідносин є п.8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Зазначені підстави звільнення позивач не оскаржував та не оскаржує.

Звільнення за п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України відповідно до норм КЗпП України та контракту № 723 від 30.12.2016 р. не передбачає виплату звільненому працівнику вихідної допомоги.

Таким чином, вимоги позивача про виплату вихідної допомоги у розмірі 118646.40 грн. у зв'язку із звільненням є безпідставними. При таких обставинах позов не підлягає задоволенню. В звязку з викладеним суд не вбачає за доцільне вирішувати питання щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з вимогою про стягнення невиплаченої вихідної допомоги, на який посилається відповідач у своєму відзиві.

Керуючись: ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» про стягнення суми вихідної допомоги при звільненні відмовити повністю.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 26.04.2018