СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12429/15-ц

пр. № 2/759/89/18

25 квітня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Чернишук К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Вакули Г.М.,

представника відповідача Стадніка Е.М.,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Індустріальний», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути: з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» частину вартості матеріального збитку у розмірі 49000 грн 00 коп.; з ПАТ «АБ «Індустріальний» частину вартості матеріального збитку у розмірі 109313 грн. 93 коп.; з ПАТ «АБ «Індустріальний» моральну шкоду спричинену в результаті ДТП у розмірі 6100 грн 00 коп.; з ПАТ «АБ «Індустріальний» витрати на проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу «Peugeot Expert» реєст. НОМЕР_2 у розмірі 1700 грн 00 коп.; з ПАТ «АБ «Індустріальний» витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн 00 коп. та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по справі. Посилаючись на ті підстави, що 13.03.2015 сталася ДТП за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 02.7.2015 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП в результаті вказаного ДТП позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду, однак так як на момент ДТП ОСОБА_6 керував транспортним засобом, який належить ПАТ «АК «Експрес-Банк» в момент виконання своїх трудових обов'язків, тому відшкодування шкоди покладається на банк у тому числі і відшкодування шкоди в наслідок спричинення позивачу тілесних ушкоджень, а також враховуючи, що момент ДТП транспортний засіб «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» тому відповідачу необхідно відшкодувати різницю між фактичним розміром і страховою виплатою.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволені позову, зазначивши що відповідачем не було порушено обов'язків по виплаті страхового відшкодування, а позивач з власної ініціативи не виконав свої обов'язки передбачені Законом відмовившись від звернення до страховика, що відповідно до п.37.1.3 ст. 37 Закону є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а тому права позивача не порушенні.

Представник відповідача ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та представник третьої особи у судовому засіданні не заперечували проти позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засіданняч не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 45, 73, 77, 85, 144) пояснень щодо предмету позову до суду не надходило.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 13.03.2015 о 10 год. 20 хв. керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності ПАБ «Експерс-Банк» по пр. АК. Палладіна - Біличанський шляхопровід у м. Києві під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де трапилося зіткнення з транспортним засобом «Peugeot» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим завдано матеріальних збитків (а.с. 11).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02.11.2015 ОСОБА_6 було визнано винним у порушенні п. 10.1 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальнос ті за ст. 124 КУпАП стосовно вчинення вказаної ДТП (а.с. 12-15).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі вказаного ДТП у СВ Святошинського ГУ ГУМВС України у м. Києві відкрито кримінальне провадження №0002915 за ч. 1 ст. 286 КК України, яке постановою СВ Святошинського ГУ ГУМВС України у м. Києві 21.05.2015 закрито у зв'язку із відсутністю у вказаному діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 10, 10-а).

На момент ДТП транспортний засіб «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1, який належить ПАБ «Експерс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний банк «Індустріальний» застрахований у ПАТ «СК «Страхування» на підставі полісу АФ №742796, діючий до 13.03.2015 (а.с. 33).

Позивач 21.03.2016 звернувся до ПАТ «СК «Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку з метою виплати страхового відшкодування, внаслідок ДТП, яке трапилося 13.03.2015 (а.с. 113).

У відповідь на зазначену заяву ПАТ «СК «Страхування» надіслав на адресу позивача лист вих.№21036-20604/а від 21.03.2016 в якій відмовився від виплати страхового відшкодування посилаючись на п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 114).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

10.06.2015 експертом «ПП Парфьонов О.О.» складено звіт за №692 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Peugeot» р.н. НОМЕР_2». Згідно звіту про визначення матеріального збитку, завданого власнику дорожнього транспортного засобу вартість становить 215197 грн 83 коп. (а.с. 19-31).

Згідно висновку експерта №817 від 20.02.2016 проведеного «ПП Парфьонов О.О.» про визначення вартості технічно справних складників автомобіля «Peugeot» р.н. НОМЕР_2, встановлено, що ринкова вартість технічно справних складників (залишків транспортного засобу) станом на 10.06.2015 складає 64248 грн 93 коп. (а.с. 90-106).

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем.

За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000 грн. 00 коп., а франшиза дорівнює 1000 грн. 00 коп. за договором серія АІ/7427698 (а.с. 33).

Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Отже, позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (ідентифікаційний код юридичної особи 33908322) на користь ОСОБА_1 частину вартості матеріального збитку у розмірі 49000 (сорок дев'ять тисяч гривень) 00 коп. є правомірними та доведеними.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2016 по справі призначено комісійну судову автотоварознавчу експертизу (а.с. 165).

Згідно висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи №20096/16-54 від 30.08.2017 встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Peugeot» р.н. НОМЕР_2 до пошкодження в ДТП з датою оцінки на 10.06.2015 склала 173562 грн 86 коп., а ринкова вартість автомобіля «Peugeot» р.н. НОМЕР_2 з датою оцінки на 10.06.2015 у пошкодженому стані складала 28334 грн 97 коп. (а.с. 175-187).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12.06.2009, висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

Законодавцем встановлюється виключний порядок розрахунку страхвого відшкодування, необхідними умовами якого є встановлення, згідно звіту (висновку) вартості транспортного засобу до та після ДТП. Як вже зазначалось, варість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot Expert» д.н.з. НОМЕР_2 ДТП складає 173562 грн 86 коп. (ринкова вартість, згідно комісійної судової автотоварознавчої експертизи №20096/16-54 від 30.08.2017). Вартість транспортного засобу «Peugeot Expert» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП (залишкової вартості ТЗ, згідно звіту №817 від 20.02.2016) складає 64248 грн 93 коп.

Враховуючи, що позивачем у судовому засіданні повідомлено про продаж транспортного засобу «Peugeot Expert» д.н.з. НОМЕР_2 за 64248 грн 93 коп. розрахунок матеріального збитку позивача є наступним: 173562 грн 86 коп. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 64248 грн 93 коп. (вартість транспортного засобу після ДТП) = 109131 грн 93 коп.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Також, відповідно до касавого ордеру №03/06 від 03.06.2015 позивачем сплачені грошові кошти за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу «Peugeot Expert» д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 1700 грн 00 коп. (а.с. 32), які необхідно стягнути з ПАТ «АБ «Експрес-Банк».

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 (справа №6-48цс13) при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статті 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24.03.1998 «Про державну виконавчу службу».

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

В силу ст. 1167 ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №5 від 31.05.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Надані докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що позивачу було завдано моральної шкоди, останній не довів та не надав належні та допустимі докази заподіяння йому такої шкоди, обґрунтованості зазначеного розміру такої шкоди. Тобто відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні і даної частини вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно п.2 ч. 2, та ч. 3 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат . Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, витрати на правову допомогу можуть бути стягнуті на користь позивача у розмірі не більшому ніж визначено вищевказаним Законом, однак позивачем у судовому засіданні не надано доказів того, скільки часу було витрачено адвокатом на вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням, що унеможливлює розрахунок граничного розміру витрат, який підлягає стягненню з відповідача, а отже в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн. 00 коп. належить відмовити.

З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає 160013 грн 93 коп. та з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1496 грн 60 коп. (160013,93 грн. х 100% : 222997,83 = 0,71 % х 1496 грн. 60).

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанова Пленуму ВCСУ України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 23, 979, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Індустріальний» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнти частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (ідентифікаційний код юридичної особи 33908322) на користь ОСОБА_1 частину вартості матеріального збитку у розмірі 49000 (сорок дев'ять тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Індустріальний» на користь ОСОБА_1 частину вартості матеріального збитку у розмірі 109313 (сто дев'ять тисяч триста тринадцять тисяч) 93 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Індустріальний» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу «Peugeot Expert» реєст. НОМЕР_2 у розмірі 1700 грн 00 коп.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Індустріальний» на користь ОСОБА_1 судовий збір по справі у розмірі 1496 грн 60 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 25.04.2018.