Справа № 342/86/18
Провадження № 2/342/246/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Козаченко Л.Д., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, розташованими по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивував тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18 березня 1988 року, житловий будинок з приналежними господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6. Остання є бабусею позивача по батьковій лінії. Вона померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року. При житті, 22 квітня 2016 року, ОСОБА_6 вчинила письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповіла позивачу - ОСОБА_1 все своє майно. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Чернятинської сільської ради Городенківського району, зареєстрований в реєстрі за № 33. З метою реалізації свого спадкового права, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про оформлення власності на спадкове майно за заповітом, до якого входить будинковолодіння АДРЕСА_1. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі, так як спадкове господарство зареєстроване як колгоспний двір, головою якого була спадкодавець, де кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку , які визначити конкретно неможливо. Згідно із Витягом з погосподарської книги №1 (особовий рахунок № 62) Чернятинської сільської ради станом на 15.04.1991 року у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова двору (померла ІНФОРМАЦІЯ_11 р.); ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік спадкодавця; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - син спадкодавця; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - невістка спадкодавця; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 - онук спадкодавця; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 - онука. З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. З часу народження позивач проживав разом із спадкодавцем, приймав участь у веденні господарства та обслуговуванні, він несе витрати по утриманню будинковолодіння в належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають, майнових претензій до позивача не мають, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталися. ОСОБА_5 до своєї заяви додала копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3, які підтверджують її дошлюбне прізвище ОСОБА_4 та зміну дошлюбного прізвища на ОСОБА_5.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18.03.1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому № 11 від 13 січня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6.

Згідно витягу з погосподарської книги № 1 (ос. рах. 62) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік по господарству Голіней Меланії Дмитрівни АДРЕСА_1 стверджено, що станом на 15.04.1991 року в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, голова господарства; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, син; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, невістка; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, внук; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, внука.

Копією Виписки № 8263 від 11.10.2017 р. з інвентаризаційних матеріалів Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в АДРЕСА_1 під реєстровим № 18 зареєстровано власність на нерухомість за ОСОБА_6, головою колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 18.03.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988 р.

За заповітом, посвідченим 22 квітня 2016 р. секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 33, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, жителька с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі і житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 - заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8. Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 33. Наведене стверджується інформаційною довідкою № 50889454 зі Спадкового реєстру, № заповіту у спадковому реєстрі - 59427620.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 р. у віці 83 роки в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14 від 25.04.2016 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 25.04.2016 р. виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Копією витягу № 8 від 23.09.2016 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя стверджується, що ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_6

Копією свідоцтва про народження серії ЯЭ № 762656 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, виданого 07 серпня 1957 року виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради депутатів трудящих, стверджується, що його батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_6, запис за № 5 від 29 січня 1957 р. в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження.

Копією довідки № 106, виданою 13.09.2016 р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, стверджено, що на день смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 р., а/з № 14 від 25.04.2016 р., була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1, разом із нею проживали: чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, невістка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, внук ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, невістка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, правнука ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11, правнук ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_12 Наведене свідчить про прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 та спадкоємцями за законом: чоловіком ОСОБА_3 та сином ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, як непрацездатний вдівець спадкодавця ОСОБА_6, є спадкоємцем, який має право на обов'язкову частку у спадщині.

Копією спадкової справи № 296/2016 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_12, стверджено, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_6, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, 03.10.2016 р. звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Про те, що ОСОБА_3, чоловік спадкодавця, відмовився від обов'язкової частки в спадщині ОСОБА_6, свідчить його заява від 13.09.2016р., подана 03 жовтня 2016 року до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Також спадкова справа містить заяву ОСОБА_2, сина спадкодавця, в якій зазначено про те, що йому відомо про заповіт ОСОБА_6 в користь його сина ОСОБА_1.

Витяг № 45290362 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданий 03.10.2016 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою свідчить, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 р., номер у Спадковому реєстрі 59590825, номер у нотаріуса 296/2016.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданими 14.02.2018 року в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстрованими в реєстрі за № 105, № 106, № 107 (спадкова справа № 296/2016) стверджено, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 на належні спадкодавцю три земельні ділянки.

Також до спадкового майна померлої ОСОБА_6 належить житловий будинок по АДРЕСА_1.

Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2899/02-31 від 26.12.2017 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що господарство, головою якого була ОСОБА_6, відносилось до колгоспного двору, в якому кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, але частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок збудований в 1986 р., інші господарські будівлі збудовані в 1960, 1978, 1988, 1990, 1991 роках. Як вбачається з Звіту про вартість житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров'я», вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 станом на 03 січня 2018 становить 156160 грн.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 211, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області або через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання сторін:

позивача ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), АДРЕСА_1

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 - АДРЕСА_1

відповідача ОСОБА_5 - АДРЕСА_2

Повне судове рішення складене 20 квітня 2018 року.

Суддя Ничик Г. І.