АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 756/4332/17

Апеляційне провадження № 22-ц/796/819/2018

17 квітня 2018 року Апеляційний суд м.Києва у складі колегії суддів:

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Лапчевської О.Ф., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року (суддя Луценко О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьов Володимир Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьов Володимир Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ПономарьовимВ.Ю. від 22.11.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, квартири АДРЕСА_1 та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» в загальному розмірі 969 629,69 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьов Володимир Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішеннясуду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та щодо здійснення його часткового погашення, а тому не переконався у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню. Вказує, що вимоги про погашення заборгованості від відповідача не отримував.

Зазначає, що вказані у позовній заяві обставини підтверджують те, що нотаріусом було порушено положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 вересня 1999 року №1172.

Крім того, договір факторингу, укладений між ПАТ «Сбедбанк» та ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор плюс» від 28.11.2012 року, не відповідає вимогам законодавства, а саме на ньому відсутній відбиток печатки банку.

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьов В Ю. не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач надав нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18 серпня 2008 року між ВАТ «Сбедбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 2614/0808/88-008, на підставі якого останній отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 80 000 дол. США зі сплатою 12,5 % річних за користування коштами та з терміном повернення до 17 серпня 2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 18.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 2614/0708/88-006-Z-1, згідно якого іпотекодержателі надали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 81,40 кв.м.

28 листопада 2012 року на підставі договору факторингу № 15 ПАТ «Сбедбанк», яке є правонаступниками ВАТ «Сведбанк», відступило право вимоги за кредитним договором та на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим № 6970, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу та договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. за реєстровим № 2187, за умовами яких клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладених з боржниками, та право вимоги за іпотечними договорами.

22 листопада 2013 року на підставі поданих ТОВ «Кредитні ініціативи» документів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 81,40 кв.м., що належить іпотекодавцям на праві приватної власності, та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки, задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» в розмірі 969 629,69 грн.

20 жовтня 2014 року державним виконавцем ВДВС Бучанського МУЮ Кудрановським Ю.В., за зверненням відповідача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45150343 з виконання зазначеного виконавчого напису.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У частинах 1, 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Відповідно до п.11 іпотечного договору від 18.08.2008 року, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання боржником/іпотекодавцями основного зобов'язання повністю або частково, у т.ч. якщо боржник/іпотекодавець повернуть іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також у випадках, передбачених основним зобов'язанням та цим договором у т.ч. у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

При настанні зазначених у першому абзаці цього договору випадків іпотекодержатель надсилає боржнику/іпотекодавцям письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту договору тридцяти денний строк починає відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надається іпотекодержателю відділенням зв'язку при відправленні іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення основного зобов'язання з повідомленням про вручення, або дата, зазначена на такому листі, що отриманий боржником/іпотекодавцями особисто у іпотекодержателя.

03.10.2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень та добровільне виселення, згідно якої останнього було повідомлено про відступлення прав кредитора та необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором та про наслідки невиконання указаної вимоги, що підтверджується реєстром поштових відправлень та копією квитанції УДППЗ «Укрпошта» від 03.10.2013 року (а.с.151).

Судом встановлено, що у письмовій вимозі було встановлено 30-денний строк для виконання порушеного зобов'язання. При цьому, вчинення спірного виконавчого напису відбулося на 50 день з моменту відправлення іпотекодавцем письмової вимоги про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги.

При цьому, позивачем не було вчинено жодної дії, спрямованої на виконання вимог іпотекодержателя.

Посилання позивача, що договір факторингу, укладений між ПАТ «Сбедбанк» та ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор плюс» від 28.11.2012 року, не відповідає вимогам законодавства, а саме на ньому відсутній відбиток печатки банку, не є підставою для задоволення позову.

Вказана обставина не стосується предмета позовних вимог та не впливає на вирішення справи по суті.

Твердження апеляційної скарги, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та щодо здійснення його часткового погашення, а тому не переконався у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню, є безпідставними.

Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

П. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Проте, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З викладеного слідує, що відповідач не зобов'язаний надавати нотаріусу первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та щодо здійснення його часткового погашення для вчинення виконавчого напису.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді