Справа № 473/474/18
РІШЕННЯ

іменем України

"20" квітня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.,

при секретарі судового засідання Радєвій Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу №473/474/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення частки у спільному майні та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

15.02.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 частки у спільному майні та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 26.05.2000 року помер її батько - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,1961га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель розташованої на території Вознесенської міської ради.

На випадок своєї смерті ОСОБА_6 склав заповіт на свою доньку позивача по справі.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, що належним чином прийняла спадщину, звернулася до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою оформлення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку № 2 по вул. Гніліченка в м. Вознесенську. Однак нотаріус відмовив в оформленні спадкових прав в частині земельної ділянки з підстав невизначеності часток спадкодавця в праві власності на земельнуділянку.

Вказані обставини створюють ОСОБА_1 перешкоди щодо належного оформлення спадкових прав, тому вона просить визначити частку спадкодавця ОСОБА_6 земельної ділянки та визнати за нею право власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 23.02.2018 року провадження відкрито, справа призначена до слухання в порядку загального позовного провадження на 16.03.2018 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2 просили суд позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, суду надали заяви в яких просять проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали повністю, підтвердили факт прийняття спадщини.

Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, помер 26.05.2000 року в м. Вознесенськ Миколаївської області (а.с.5), доводиться позивачу батьком, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія ЯК № 890231 від 22.06.1955року (а.с.6).

Згідно свідоцтва про одруження серія І- ФП № 321711 від 30.12.1976 року було встановлено, що в 30.12.1976 року укладено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після чого дружині було присвоєно прізвище «Бондар»( а.с.7).

На випадок своєї смерті ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів все належне йому на день смерті майно - ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина до складу якої увійшло 16/100 часток житлового будинку № 2 по вул. Гніліченка в м. Вознесенську Миколаївської області, а також на частку земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування вищевказаного будинку та для ведення особистого селянського господарства.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька, та оформила її що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.12.2000 року (а.с. 9).

Відповідно до довідки - розяснення державного нотаріуса ОСОБА_9 за № 443/2000 від 23.12.2000 року заведена спадкова справа, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 16/100 часток домоволодіння № 2 по вул. Гніліченка в м. Вознесенську та 19.12.2002 року видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові внески з відповідними відсотками, що зберігаються у Вознесенському відділенні № 3153 «Ощадного банку України», а також відмовлено в оформленні спадкових прав в частині земельної ділянки з підстав невизначеності частки спадкодавця в праві власності на спірну ділянку ( а.с. 14).

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю від 22.04.1994 року та інформації з Держгеокадастру вбачається, що зазначена земельна ділянка площею 0,1961га. по вул. Гніліченка № 2 надана на праві власності та зареєстрована за ОСОБА_10, ОСОБА_11М, ОСОБА_6, ОСОБА_12Я.( а.с. 8, 11, 14).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04.04.2018р. право власності на домоволодіння № 2 по вул. Гніліченко в м. Вознесенську Миколаївської області зареєстроване на праві спільної часткової власності за відповідачами, як спадкоємцями і новими співвласниками будинку:ОСОБА_3 - 33/100, ОСОБА_5 23/100, ОСОБА_1 16/100, ОСОБА_11 28/100, ОСОБА_13 33/100 приватна спільна часткова власність ( а.с.49-50).

Інших осіб, що прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, інших власників будинку судом не виявлено. Невизначеність частки спадкодавця в праві власності на земельну ділянку створює позивачу, як спадкоємцю першої черги за заповітом, перешкоди в отриманні та оформленні спадкового майна.

Згідно положень ст 6 ЗК України ( в редакції 15.03.1991 року) земельна ділянка може належати на праві приватної власності громадянам для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель.

Статтею 30 цьго Кодексу визначався порядок переходу права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»за №20 від 22 грудня 1995року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини, тощо. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Разом з тим положення ч. 4 ст. 120 ЗК України та п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказують на те, що частки в праві власності на земельну ділянку співвласників жилого будинку співвідносяться з розміром їхніх часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Враховуючи факт відкриття спадщини після смерті одного з співвласників вказаної земельної ділянки, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відносно вимог позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного.

Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою ст 524 ЦК України, який діяв на час смерті спадкодавця ОСОБА_6 (ч. 1 ст. 1220 ЦК України в редакції від 16.01.2003 року).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК України ( в редакції 01.01.1964 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, враховуючи вказані обставини та те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76-83, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення частки у спільному майні та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визначити, що ОСОБА_6, який помер 26 травня 2000 року в м. Вознесенську Миколаївської області за життя належало 16/100 часток земельної ділянки в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1961 га. по вул. Гніліченка № 2 в м. Вознесенську Миколаївської області, яка надавалася для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації м. Вознесенськ Миколаївської області вул. Черняховського № 3, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, право власності на 16/100 часток земельної ділянки площею 0.1961га., надану для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства по вул. Гніліченка № 2 в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер 26 травня 2000 року в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Висоцька Г.А.