ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Дзюбича В.Л.,
з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я.,
представника позивача-адвоката ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 18.07.2017 року у сумі 8215,32 грн. В обґрунтування заявлених позовним вимог зазначив, що 18.07.2017 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 7500 грн., які зобов»язувався повернути в строк до 10.09.2017 року, що стверджується його особистою розпискою. Вказані кошти відповідач в обумовлений строк не повернув, а тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 8215,32 грн. заборгованості за договором позики, у тому числі: 7500 грн. сума позики; 241,80 грн. інфляційне збільшення боргу; 49,00 грн. 3% річних за користування коштами; 424,52 грн.-нарахована пеня у розмірі подвіної облікової ставки НБУ. Окрім цього просить стягнути з відповідача на його користь 2000 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок невиконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов»язань позивач зазнав моральних переживань та страждань, перебував у постійній психологічній напрузі та відчував життєвий дискомфорт, оскільки хвилювався, що вказані кошти відповідачем не будуть повернуті, в той час як вони були необхідні позивачу для задоволення власних потреб.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до розписки від 18.07.2017 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7500 грн., які зобовязався повернути в строк до 10.09.2017 року.
В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов»язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).
Частиною першою ст.624 ЦК України передбачено, що в разі якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 ЦК України).
Таким чином, стягненню з відповідача в користь позивача підлягає основна сума боргу в розмірі 7500 грн.
Із розрахунку долученого позивачем, вбачається, що пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу в розмірі 7500 грн. за період з 10.09.2017 року по 26.10.2017 року становить 241,44 грн.(ставка НБУ%-12,5, період прострочення -7 днів) та за період з 27.10.2017 року по 29.11.2017 року -183,08 грн.(ставка НБУ%-13,5, період прострочення-33дні), а всього на загальну суму 424,52 грн. (пеня = сума заборгованості/100% х подвійна ставка НБУ% / 365 днів х кількість днів у періоді).
Розрахунок 3% річних за період з 10.09.2017 року по 29.11.2017 року розраховується судом за формулою: сума санкцій = С х 3% х Д:365:100, де С сума заборгованості, Д кількість днів. 3% річних від простроченої суми складатиме: 7500 х3%х80(кількість днів, яка заявлена позивачем у позовних вимогах):365:100= 49,00 грн.
Інфляційне збільшення боргу за період з вересня 2017 року по листопад 2017 року становить 241,80 грн.(сума боргу х процент інфляції-сума боргу=7500х102,0%х101,2%-7500).
Враховуючи викладене, суд вважає, що до стягнення із відповідача ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 підлягає заборгованість за договором позики від 18.07.2017 року в загальній сумі 8215,32 грн., що включає в себе:7500,00 грн. сума основного боргу; 424,52 грн.- пеня за період з 10.09.2017 року по 29.11.2017 року; 241,80 грн.-інфляційні нарахування за період з вересня по листопад 2017 року; 49,00 грн.- 3% річних за період з 10.09.2017 року по 29.11.2017 року.
У відповідності до положень ст.ст.16, 23 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що в результаті невиконання відповідачем своїх зобов»язань коштів згідно договору позики від 18.07.2017 року та не повернення позичених коштів в обумовлений строк, позивачу завдано моральних збитків, які полягають у перенесених ним хвилюваннях та переживаннях з приводу недобросовісної поведінки ОСОБА_4, неможливості повернути позичені кошти, які були необхідні йому для забезпечення власних життєвих потреб та забезпечення нормального існування, необхідності захищати свої права у судовому порядку.
При визначенні розміру завданої моральної шкоди суд враховує характер протиправних дій відповідача, тривалість вимушених змін, що настали в житті позивача, глибину його моральних та психічних страждань та зусилля, які йому необхідно було докласти для відновлення попереднього становища та приймаючи до уваги вимоги щодо співмірності, виходячи із засад розумності, добросовісності та справедливості оцінює завдану позивачу моральну шкоду в розмірі 500 гривень.
Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 18.07.2017 року в загальній сумі 8215,32 грн., що включає в себе:7500,00 грн. сума основного боргу; 424,52 грн.- пеня за прострочення зобов»язання; 241,80 грн.-інфляційні нарахування; 49,00 грн.- 3% річних та 500 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди.
Крім цього, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 640 грн. сплаченого судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16,23, 530, 611, 624, 625, 1046, 1047, 1049,1167 ЦК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3( вул. Київська, 18/5 м. Тернопіль, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 (вул. Симоненка,16/3 м.Тернопіль, ідентифікаційний номер:НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 18 липня 2017 року в розмірі 8 215(вісім тисяч двісті п»ятнадцять) грн. 32 коп. та 500(п»ятсот) грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 640(шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.
Копію рішення направити учасникам справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддяОСОБА_5