Справа № 203/7722/14-ц
У Х В А Л А

26 квітня 2018 року Кіровським районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участі представника заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - Христян М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву представника ОСОБА_3, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

13.04.2018 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява.

Ухвалою від 18.04.2018 року останню було прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.04.2018 року.

Під час судового засідання 26.04.2018 року представником ОСОБА_3 було подано заяву про відвід судді Казака С.Ю. від участі у розгляді справи, мотивовану тим, що під час розгляду суддею справи №203/1246/18 за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця судом 20.04.2018 року було постановлено ухвалу. При цьому, під час розгляду не було прийнято до уваги наведені представником ОСОБА_3 обставини щодо наявності двох судових рішень, на підтвердження зняття останньої з реєстрації; в ухвалі не наведено підстави прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору з урахуванням вказаних рішень. В зв'язку з цим, вбачає в діях судді неупередженість по справі по відношенню до ОСОБА_3

Представник заінтересованої особи заперечував проти заяви про відвід, посилаючись на відсутність підстав для цього.

Перевіривши викладені в письмовій заяві доводи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Частиною 4 ст.36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.39 ЦПК з підстав, зазначених у ст.ст.36,37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч.ч.9,11 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про неупередженість суду навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 року, п.26); важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28.10.1998 року, п.45). Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об'єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Згідно практики тлумачення права на справедливий суд згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейським Судом з прав людини в рішеннях у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України» безсторонність суду визначається за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Беручи до уваги особисті переконання окремого судді, його безсторонність у справі за суб'єктивним критерієм презюмується. За об'єктивним критерієм у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки таку природу та ступень, що б свідчити про упередженість суду, та, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Перевіряючи підстави заявленого представником заявника відводу, суд враховує, що доводи останньої фактично зводяться до незгоди з процесуальними діями та рішенням судді у іншій цивільній справі, що в силу ч.4 ст.36 ЦПК України не є підставою для відводу.

Також суд враховує, що в заяві не наведено конкретних норм ЦПК України з яких заявляється відвід судді. При цьому, в заяві зазначено, що представник вбачає в діях судді неупередженість до заявника ОСОБА_3, що знов таки свідчить про необґрунтованість та невмотивованість поданої заяви.

Разом з тим, не вирішуючи питання щодо зупинення провадження по справі для вирішення питання про відвід іншим суддею, суд враховує, що з поданої представником ОСОБА_3 заяви вбачається, що в останній ставиться питання про визнання на підставі ст.432 ЦПК України таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, виданого 20.02.2017 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на виконання рішення цього суду у цивільній справі №203/7722/14-ц.

При цьому, в обґрунтування підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилається на пропуск стягувачем в особі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Разом з тим, в провадженні судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казака С.Ю. перебувала цивільна справа №203/1246/18, №4с/0203/9/2018 за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, зобов'язання скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

В рамках вказаної справи заявником оскаржувались дії державного виконавця та постанова щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 20.02.2017 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на виконання рішення цього суду у цивільній справі №203/7722/14-ц, також з підстав пропуску стягувачем встановленого строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою від 20.04.2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 було відмовлено. При цьому, мотивуючи своє рішення, суд прийшов до висновку про пред'явлення виконавчого листа в межах строків, визначених ст.12 та п.5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Таким чином, оскільки судом в ухвалі, постановленій 20.04.2018 року в рамках іншої цивільної справи, вже було вирішено питання щодо дотримання строків пред'явлення виконавчого листа до виконання, що є підставою розглядаємої заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд, враховуючи зазначене та положення ст.ст.36,39,40 ЦПК України, з метою виключення сумнівів з боку заявника та його представника щодо розгляду справи об'єктивним та неупередженим судом, а також посилання представника заявника про наявність таких сумнівів, приходить до висновку про необхідність заявлення самовідводу по справі з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36,39,40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про відвід судді - відмовити.

Заявити самовідвід у справі за заяву представника ОСОБА_3, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали за заявою про відвід судді передати до канцелярії Кіровського районного суду м.Дніпропетровська для передачі останнього на вирішення іншого судді, визначеного в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.Ю.Казак