Провадження № 22-ц/772/24/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 рокуСправа № 127/11681/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року, (головуючий суддя Романюк Л.Ф.), ухвалене о 14:30 год. у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, дата складення повного судового рішення невідома, у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспорної пригоди,

встановив:

У червні 2016 року позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з даним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). Посилаються на те, що 21 листопада 2015 року близько 12:10 год в м. Вінниці по вул. Данила Нечая, з вини відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, було скоєно ДТП. Вина відповідача ОСОБА_3 підтверджується постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Тойота Каріна» д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5 та за кермом якого знаходився ОСОБА_6

Розмір завданих збитків відповідно до Звіту № 15/478 від 19 грудня 2015 року, складеного спеціалістом ФОП ОСОБА_7 був визначений згідно із ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту, що становить 175 869, 67 грн. Сума матеріального збитку при цьому складає 116 921, 27 грн. та прирівнюється до ринкової вартості автомобіля до ДТП.

Залишкова (утилізаційна) вартість була визначена згідно із Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 156Е 03/16 від 29 березня 2016 року, складеного ПП «ЕНДЦ «Експертиза», в розмірі 2194, 50 грн.

Таким чином, на думку позивача, розмір матеріальної шкоди становить 114 726, 77 грн. і розраховується наступним чином: 116921, 27 грн. (вартість ТЗ до ДТП) 2194, 50 грн. (вартість ТЗ після ДТП) =114 726, 77 грн.

На дату скоєння ДТП цивільно правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована на підставі полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності, виданого ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_8» (поліс АІ /7164377). Страховиком було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50000 грн., тому за підрахунками позивача невідшкодованою досі є матеріальна шкода у розмірі 64 726, 77 грн., (114 726, 77грн. 50000 грн. = 64726, 77 грн.).

У цьому ж ДТП зазнав тілесних ушкоджень водій автомобіля КТЗ TOYOTA CARINA E ОСОБА_6 За період госпіталізації потерпілого, ним було витрачено на лікування 502, 80 грн.

Крім того, позивачі вважають, що відповідачем ОСОБА_3 в результаті ДТП їм завдано також і моральної шкоди, яка полягає в порушенні права ОСОБА_5 щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем, який є її власністю, оскільки вона не могла використовувати пошкоджений автомобіль, що порушило її особисті плани, внесло зміни в її звичайний розпорядок дня, спричинило їй моральні та психічні страждання, та відповідно ОСОБА_6, який внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 зазнав моральних переживань у звязку з тілесними ушкодженнями, а через вимушене лікування було порушено його нормальні життєві звязки, а також звязки з оточуючими людьми.

Таким чином, позивачі просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 64 726, 77 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 2000 грн. витрати за надання правової допомоги, 180 грн. витрат на розміщення оголошення а також на користь ОСОБА_6 502, 80 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 64 726, 77 грн. (шістдесят чотири тисячі сімсот двадцять шість грн. 77 коп. ) матеріальної шкоди, 2000 грн. витрат на правову допомогу та 180 грн. витрат за публікацію оголошення в газеті.

Стягнуто з ОСОБА_3, 01травня ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_6 502, 80 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1378, 00грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с. 61 62).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т. 1 а.с. 111 -112).

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, відповідач ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП відмовити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновку суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення вимог процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Зокрема, відповідач вважає, що вартість відновлювального ремонту, яка згідно із даними складеного ФОП ОСОБА_7 звіту № 15487 від 19 грудня 2015 року та визнаного судом належним та допустимим доказом, становить 175 869,67 грн., є необєктивною та завищеною.

До того ж, ОСОБА_3 посилаючись на те, що він не був повідомлений про дату, час і місце розгляду місцевим судом цивільної справи, оскільки поштові відправлення на його імя було надіслано на помилкову адресу, стверджує, що був позбавлений можливості надання відповідних доказів на підтвердження необґрунтованості позову.

Відповідач також вважає безпідставним стягнення з нього на користь ОСОБА_5 витрат на оплату правової допомоги в сумі 2000 грн.

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, яку позивачі оцінили у 5 000 грн. кожний, сторонами не оскаржується, відтак апеляційним судом не переглядалося.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та змісту положень п.8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_9 та позивач ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали та заперечували проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_6 та представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_9, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно із п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає не повністю.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21 листопада 2015 року близько 12:10 год в м. Вінниці по вул. Данила Нечая, за участі відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, сталася ДТП.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року у справі № 143/74/16-п ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винуватим за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 ОСОБА_9 і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Дана постанова сторонами не оскаржувалася та перебуває у законній силі.

Згідно із звітом № 15/478 від 19 грудня 2015 року, складеним ФОП ОСОБА_7, який є субєктом оціночної діяльності (сертифікат № 14344/13, виданий Фондом державного майна України 14 лютого 2013 року) за результатами проведеного автотоварознавчого дослідження, матеріальний збиток, заподіяний власнику КТЗ TOYOTA CARINA E, реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті пошкодження при ДТП, станом на 24 листопада 2015 року складає 116 921,27 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вказаної ДТП.

Цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_8» згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс АІ/7164377). Страховиком було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.

У цій же ДТП постраждав позивач ОСОБА_6П, який був за кермом автомобіля КТЗ TOYOTA CARINA E, в звязку з чим був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні в період з 2 листопада по 09 грудня 2015 року, що підтверджується копією виписки з медичної картки хворого (а.с. 23). За період госпіталізації ОСОБА_6 відповідно до наявних в матеріалах справи копій чеків та товарного чека було витрачено 502,80 грн. (а.с. 24).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що саме неправомірними діями відповідача заподіяно шкоду позивачам, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції, що позивачі мають право на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої з вини відповідача є також правильним.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині стягнення на їх користь матеріальної шкоди в розмірі відповідно 64 726,77 грн. та 502,80 грн. відповідно, суд першої інстанції виходив з того, що нанесення ОСОБА_3 матеріальних збитків позивачам знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, відтак матеріальна шкода, спричинена ОСОБА_5, яка полягає у пошкодженні її автомобіля, підлягає відшкодуванню з урахуванням страхової виплати та залишкової (утилізаційної) вартості автомобіля, визначеної Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 156Е 03/16 від 29 березня 2016 року, в розмірі 64 726,77 грн., а також матеріальний збиток, спричинений ОСОБА_6, що полягає у понесених ним витратах на лікування в період госпіталізації на загальну суму 502,80 грн, має бути відшкодований відповідачем.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам і вимогам закону.

Аргументуючи апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_3 зазначав, що звіт № 14478 від 19 грудня 2015 року, складений ФОП ОСОБА_7 не може бути належним доказом, а вказана у ньому вартість відновлювального ремонту є необєктивною та занадто завищеною, в звязку з чим вважає, що обєктивне та неупереджене визначення суми матеріальних збитків можливе лише шляхом проведення відповідної експертизи.

В ході апеляційного розгляду справи, відповідач, наполягаючи на проведенні експертного дослідження на предмет визначення шкоди, завданої автомобілю КТЗ TOYOTA CARINA E, власником якого є ОСОБА_5, внаслідок ДТП, що сталася 21 листопада 2015 року з його участю, подав до суду заяву про призначення відповідної судової експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17 січня 2018 року заву ОСОБА_3 задоволено, у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Згідно із висновком експерта № 58 від 07 березня 2018 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику КТЗ TOYOTA CARINA E, р.н. НОМЕР_3, 1996 року випуску, в результаті його пошкодження, складає 105 765,50 грн. з ПДВ.

Після поновлення апеляційного провадження в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 повідомив, що він не заперечує проти відшкодування ОСОБА_6 понесених ним витрат на лікування у вказаному розмірі, однак не погоджується із висновком проведеної за його клопотанням судової автотоварознавчої експертизи, вважаючи суму матеріального збитку, визначену експертом ОСОБА_11 також необєктивною та завищеною.

В той же час, представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_9, заперечував проти прийняття до уваги апеляційним судом даного експертного висновку № 58 від 07 березня 2018 року, оскільки як убачається з його змісту, розрахунок матеріального збитку експертом проведено станом на 07 березня 2018 року, а тому він не може відображати реальний розмір матеріальної шкоди, яка мала місце у листопаді 2015 року та стягнута на підставі судового рішення від 20 вересня 2016 року, в звязку із зміною ринкової вартості даного транспортного засобу, вартості необхідних для ремонту матеріалів, ремонтно-відновлювальних робіт а також інших показників, що є складовими для визначення експертом розміру матеріального збитку згідно із «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспорних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Зазначене твердження представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_9 також підтверджується переліком інформаційних джерел, використаних при проведенні відповідного автотоварознавчого дослідження та судової автотоварознавчої експертизи.

Бюлетень автотоварознавця це офіційне періодичне видання до вказаної вище «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспорних засобів», яке містить дані щодо цін на нові та вживані транспортні засоби на всій території України з таблицями корегування за пробігом, строком експлуатації та індивідуальної комплектації а також вартість нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт в регіонах України, значення коефіцієнтів підвищення вартості запасних частин до транспортних засобів іноземного виробництва. Воно призначене для практичного використання в тому числі і судовими експертами, спеціалістами-автотоварознавцями, оцінювачами транспортних засобів, спеціалістами організацій та фірм, повязаних з оцінкою транспортних засобів на території України і складанням калькуляцій відновлювального ремонту.

Довідник видається із періодичністю 1 раз на 2 місяці.

Як убачається із змісту висновку експерта Вінницького науково-дослідного експерно-криміналістичного центру МВС України № 58 від 07 березня 2018 року, в ході проведеного дослідження ним використано Бюлетень автотоварознавця № 99, а також зазначено, що «в звязку з тим, що програма розрахунку збитків Audatex Version Aurora не проводить розрахунок на попередню дату, а також відсутність у експерта результатів діагностування складових частин автомобіля НОМЕР_4, 1996 року випуску, розрахунок матеріального збитку буде проведено станом на 07.03.2018». З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами представника ОСОБА_9, що наведений розрахунок матеріального збитку не відображає його реальний розмір станом на дату ухвалення судом першої інстанції рішення у справі а також не може бути підставою для зменшення розміру відшкодування матеріальної шкоди апеляційним судом.

Водночас, субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 при складенні свого звіту про визначення матеріального збитку застосовував актуальний на час проведення ним дослідження Бюлетень автотоварознавця № 85, оскільки саме він відображав реальні ціни на транспортні засоби, матеріали та роботи на той час.

Таким чином, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що самі по собі заперечення відповідача ОСОБА_3 щодо необєктивності та завищення вартості відновлювального ремонту ґрунтуються на припущеннях, а не на конкретних обставинах щодо пошкодження автомобіля та заподіяного в звязку з цим матеріального збитку, підтверджених відповідними належними та допустимими доказами.

Відтак, апеляційний суд переконаний, що доводи апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача на користь позивачів матеріальної шкоди висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції вірно керувався ст.88 ЦПК України (в редакції, чинній на дату ухвалення рішення).

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися із висновком місцевого суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_5 витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Відповідно до вимог ч.1, п.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати у цивільній справі складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, вони не містять документального підтвердження понесення ОСОБА_5 зазначених витрат на оплату правової допомоги.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інших банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, тому апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_5 витрат на правову допомогу є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_9 не наполягав на стягненні зазначеної суми в якості компенсації витрат на правову допомогу.

Згідно із вимогами частин 1, 3 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд переконаний, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції при вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, у зв'язку з чим дане судове рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 12,76, 81, 263, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником - адвокатом ОСОБА_4, задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_5 витрат на правову допомогу скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_3 витрат на правову допомогу відмовити.

В іншій частині заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_2

Судді : /підпис/ ОСОБА_12

/підпис/ ОСОБА_13

Згідно з оригіналом: