Ухвала

23 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 320/3071/15-ц

провадження № 61-16762ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 2 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Маттіол» про визнання договору найму житла укладеним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 2 листопада

2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року

з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України,

у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У касаційній скарзі заявник просить поновити процесуальний строк, посилаючись на те, що не був присутній при проголошенні ухвали апеляційного суду, повний текст зазначеної ухвали не отримав, з її змістом ознайомився у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, зазначає, що причини пропуску вказаного строку є поважними та зумовлені змінами у ЦПК України процедури перегляду рішень касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень

у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права. Про ухвалені різних за змістом рішень у подібних правовідносинах він дізнався лише у січні

2018 року.

Причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником не можуть бути визнані поважними, виходячи з наступних підстав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 жовтня 2015 року

у справі № 320/53/13 «Устименко проти України» право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише

з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі

№ 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності .

Отже, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Ураховуючи те, що після постановлення ухвали апеляційного суду сплинув майже рік, та те, що ОСОБА_1 не навів обставин, які є об'єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення звернутися із касаційною скаргою у встановлений законом строк та перешкоджали вжиттю всіх необхідних заходів для реалізації права на касаційне оскарження, то наведені ним причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними, а тому необхідно навести інші поважні причини його пропуску та надати належні докази їх підтвердження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 2 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 10 травня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик