РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Черниш О.М.,

представника позивача ОСОБА_2,ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про вселення та усунення перешкод у користуванні майном, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про припинення права особи на частку в житловому будинку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, якою просив вселити його у приміщення 1-2 розміром 9,3 кв.м. житлового будинку № 285-а по вул..Академіка Павлова в м.Харкові. Зобовязати відповідача ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди у здійсненні права користування приміщенням 1-2 розміром 9,3 кв.м. у вказаному будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він на підставі договору купівлі- продажу від 28.03.1981 року є власником 9/100 частин житлового будинку № 285-а по вул..Академіка Павлова в м.Харкові. Відповідно до примітки п.1 договору в його користуванні перебуває приміщення 1-2, розміром 9,3 кв.м.

Він неодноразово намагався потрапити до свого житла, але відповідач йому перешкоджає, чим порушує його права як власника розпоряджатись своїм майном.

Відповідач ОСОБА_4 до суду подала зустрічний позов до ОСОБА_7, яким просила припинити право спільної власності ОСОБА_7 на 9/100 частки житлового будинку, а саме приміщення комори 1-2, розміром 9,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул..Академіка Павлова,285-а. Також просила визнати за нею право власності на 9/100 частин вказаного житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначила, що вона є власницею 91/100 частини спірного житлового будинку на підставі договорів дарування та договорів купівлі - продажу будинку. 9/100 частин спірного будинку належать ОСОБА_7, який не є членом її сімї, у спірному житловому будинку не проживає. Належне йому приміщення 1-2 не є житловим, використовується як комора, у якій відповідач зберігає свої речі. Належна відповідачу частка в спільному майні є мінімальною та не значною 9/100 частин в порівнянні з належними їй 91/100 частки. Нею на депозитний рахунок ТУДСА України в Харківській області покладено 32238 грн., що становить вартість нежитлового приміщення комори.

Ухвалою суду від 21.10.2015 р. було відкрито провадження за позовом ОСОБА_6 19.11.2015 р. судом прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_4

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13.03.2017 р. справу передано на розгляд судді Шмадченко С.І.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги позивача, просили їх задовольнити. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали, посилаючись на незгоду позивача ОСОБА_7 на припинення його права на частку в житловому будинку, оскільки не погоджується з оцінкою приміщення, проведеною оціночно-будівельною експертизою від 27.04.2016 р. у розмірі 31119 грн.

Позивач ОСОБА_4 за зустрічним позовом та її представник проти позовних вимог ОСОБА_7 заперечували з підстав зазначених у своєму позові, просили задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволення позову ОСОБА_7, позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за адресою: м.Харків, вул. Академіка Павлова,285-А розташований житловий будинок з надвірними будівлями, який в 9/100 частин зареєстрований за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.1981 (а.с. 5-7), реєстраційне посвідчення від 19.04.1981 зар.№50753 (а.с.8).

91/100 частин спірного будинку зареєстровані за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 01.07.2003, р.№ 2130 (а.с.37-38), договору дарування від 07.06.2005 р.№87 (а.с. 39-40), договору дарування від 28.04.2007. р.№1-260 (а.с.35-36), договору купівлі-продажу від 03.05.2007, р.№418 (а.с.31-32); договору купівлі-продажу від 03.10.2008, р.№1374 (а.с.41-42); договору купівлі-продажу від 31.08.2010, р.№1344 (а.с.33-34).

Відповідно до примітки договору купівлі-продажу від 28.03.1981р. до ОСОБА_7 перейшло приміщення 1-2 розміром 9,3 кв.м.

Відповідно до експлікації приміщень, приміщення 1-2 розміром 9,3 кв.м. є комора (а.с.9).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними будівлями, виданого 08.02.2005 р. ХМБТІ, загальна площа житлового будинку літ.»А-1» 117 кв.м., житлова площа 79,1 кв.м. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. (а.с.76-81).

Згідно зі ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним ніхто не може бути протиправно позбавлено цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Стаття 358 ЦК Україн и передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження спільним майном.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

- частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

- річ є неподільною;

- спільне володіння і користування майном є неможливим;

- таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За відсутності згоди співвласника про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Верховний Суд України неодноразово висловлював свою позицію із зазначеного питання, а саме те, що із змісту норми ст. 365 ЦК України випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі N 6-22505св09; постанова від 16 січня 2012 р. у справі N 6-81цс11).

Судом по справі призначалася судова оціночно-будівельна експертиза, відповідно до якої дослідженню підлягало приміщення комори в спірному житловому будинку.

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Бокаріуса М.С. №12811 від 27.04.2016, приміщення комори 1-2 площею 9.3 кв.м. не ізольовано, вхід (вихід) до приміщення здійснюється через приміщення кухні 1-1 житлового будинку, яка належить ОСОБА_4 Вартість житлового будинку в цінах на 2016 р. складала 145168 грн. Вартість приміщення комори складає 31119 грн. (а.с.106-121).

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 (з відповідними змінами та доповненнями) роз'яснив, що розмір грошової компенсації за неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Невиконання позивачем цієї умови є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі ухвали суду від 31.10.2016 р. ОСОБА_4 було внесено на депозитний рахунок Київського районного суду м.Харкова грошові кошти у сумі 32238 грн., отримувач коштів ТУ ДСА України в Харківській області, що підтверджується квитанціями, платіжним дорученням (а.с.187-188).

Суд відмовляє ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Як встановлено судом ОСОБА_6 не є членом сімї ОСОБА_8

У власності має однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 37.7 кв.м, житловою площею 16.6 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.160-161). У спірному житловому будинку з часу купівлі приміщення 1-2 комори ОСОБА_6 не проживав, технічним станом приміщення не цікавився.

З описової частини оціночно-будівельної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Бокаріуса М.С. №12811 від 27.04.2016 вбачається, що відповідно до обстеження технічний стан конструкцій житлового будинку №285-А по вул.Академіка Павлова в м.Харкові в частині розташування приміщення комори 1-2 наступний: спостерігаються тріщини та вивітрювання розчину з швів цегляної кладки; тріщини цегли на стику карнизу та стіни; тріщини по цеглі; сліди зволоження по цоколю; по даху наявна заміна окремих листів шиферу. По приміщенню комори: в перегородці, яка відділяє комору спостерігається відшарування штукатурки, оголення дранки; пошкодження забруднення, зволоження та відставання від основи шпалер; короблення підшивки стелі (вологість); прогини та сліди зволоження покриття підлоги; масове відшарування, здуття і відпадання шару фарби, дрібні тріщини в місцях примикання віконної коробки до стін; пошкодження дверних полотен та перекоси обв»язок. (а.с.110)

У своєму позові ОСОБА_6 посилався на те, що він до свого житла неодноразово намагався потрапити, але ОСОБА_4 йому в цьому перешкоджала, не допускала до сумісного двору, до двері його житла. Однак на підтвердження зазначених посилань ОСОБА_6 доказів суду не надав.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексам. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не є членами однієї сімї, не проживають спільно і не ведуть спільне господарство. ОСОБА_6 не бере участі у витратах, яких потребує утримання власності, блокує рішення щодо такого утримання, не здійснює капітальний ремонт свого приміщення, не несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг, має на праві власності інше житло, тому можна стверджувати про неможливість спільного володіння та користування майном. Припинення ОСОБА_7 права власності на 9/100 частин спірного будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 вартість приміщення комори у розмірі 32238 грн., які знаходяться на депозитному рахунку у ТУДСА України в Харківській області (Банк отримувача ДКС Україна, код за , код МФО 820172, рахунок 6674) .

Також суд задовольняє вимоги ОСОБА_4 щодо стягнення з ОСОБА_6 на її користь вартість за проведення судової оціночно-будівельної експертизи у сумі 3072 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_6 не користь ОСОБА_4 понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 974 грн.40 коп.

Керуючись ст. ст.10-12,81,265,268 ЦПК України, ст.ст.319,365, 383,391ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6 про вселення та усунення перешкод у користуванні майном.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Припинити право спільної власності ОСОБА_6 на 9/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: м.Харків, вул..Академіка Павлова285-А- приміщення комори 1-2, розміром 9,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 9/100 часток житлового будинку - приміщення комори 1-2 розміром 9,3 кв.м , що знаходиться за адресою: м.Харків, вул..Академіка Павлова285-А.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 вартість приміщення комори у розмірі 32238 грн., які знаходяться на депозитному рахунку у ТУДСА України в Харківській області (Банк отримувача ДКС Україна, код за , код МФО 820172, рахунок 6674).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 974 грн.40 коп., вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи у сумі 3072 грн.

Рішення може бути оскаржене в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Харківської області протягом 30днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя