Справа № 760/5281/18
Провадження №2-з/760/96/18 (№2/760/4161/18)
У Х В А Л А

12 квітня 2018 року суддя Солом"янського районного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Продан М.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 2 564 233 (два мільйони п'ятсот шістдесят чотири тисячі двісті тридцять три) грн.. 61 коп., яка складається з: суми позики 2 428 100 грн. 72 коп. та 3 відсотки річних в розмірі 136 132 грн. 89 коп.

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, зокрема, представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, а саме:

- нежитлові приміщення №1, 2 (групи приміщень № 193) (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1, та транспортний засіб: автомобіль марки LEXUS, модель NX 300Н, 2016 року випуску, дата реєстрації 02.06.2016 року, об'єм двигуна 2494, державний номер НОМЕР_1, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи представника позивача, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Із поданої заяви про забезпечення позову встановлено, що між сторонами по справі існує спір матеріального характеру із ціною позову 2 564 233,61 грн.

Належність відповідачу ОСОБА_2 на праві власності рухомого та нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень №1, 2 (групи приміщень № 193) (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1, та транспортного засобу: автомобіль марки LEXUS, модель NX 300Н, 2016 року випуску, дата реєстрації 02.06.2016 року, об'єм двигуна 2494, державний номер НОМЕР_1, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, підтверджується даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, номер інформаційної довідки 119456350 від 03.04.2018 року , та даними Витягу з ЄДР МВС України.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі договірних відносин та заявлений позивачем захід забезпечення позову в частині накладення арешту на вказане нерухоме та рухоме майно, є взаємопов'язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між одним із заходів до забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе відчужити спірне майно на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв'язку між заходом до забезпечення позову (накладення арешту на рухоме та нерухоме майно) та предметом позовних вимог, враховуючи співмірність заявлених вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

В якості забезпечення позову:

Накласти арешт на об'єкти рухомого та нерухомого майна, а саме:

- нежитлові приміщення №1, 2 (групи приміщень № 193) (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1,

- транспортний засіб: автомобіль марки LEXUS, модель NX 300Н, 2016 року випуску, дата реєстрації 02.06.2016 року, об'єм двигуна 2494, державний номер НОМЕР_1, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Виконання ухвали покласти на Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Стягувачем за вказаною ухвалою є:

позивач - ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3.

Боржником за вказаною ухвалою є:

ОСОБА_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала є обов'язковою на всій території України та може бути пред'явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи - протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Апеляційного суду міста Києва в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Л.І. Кізюн