Справа №:755/4141/18
Провадження №: 2/755/2866/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді Шевченко В.М.,

за участю секретаря судового засідання Зимницької М.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 2 Дніпровського районного суду міста Києва

цивільну справу № 755/4141/18

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації,

про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі території України неповнолітньої дитини без згоди батька,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник третьої особи - Ємельяненко О.М.,

УСТАНОВИВ:

20.03.2018 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дочки ОСОБА_4 без згоди батька, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з вересня 2008 року по листопад 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 На даний час дочка проживає із позивачем, перебуває на її утриманні, останні сім років відповідач не приймав участі у вихованні доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надавав. З 2016 року позивач намагалася отримати від відповідача дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон з метою її відпочинку та оздоровлення, однак відповідач не з'являвся за домовленістю до нотаріальних контор. У жовтні 2016 року відповідач надав нотаріально завірений дозвіл на тимчасову поїздку з метою відпочинку доньки ОСОБА_4 до Арабської Республіки Єгипту у період з 01.11.2016 по 30.11.2016. Як відомо позивачу, відповідач ОСОБА_2 мав намір виїхати до Італії або Польщі на заробітки. У лютому 2018 подруга позивача, ОСОБА_5, запросила її із дочкою ОСОБА_4 на святкування дня народження своєї дочки, що відбудеться у Дійснейленді, розташованому у м. Марн-ля-Вале поблизу Парижу, Франція. На сьогоднішній день позивач позбавлена можливості звернутися до відповідача з питанням щодо надання згоди про виїзд доньки за кордон, оскільки зв'язок з ним відсутній і їй невідомо, де він перебуває, у зв'язку з чим позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон у Францію без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 в період з 02 травня 2018 року по 08 травня 2018 року.

Справа призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що розміщене 16.04.2018. Правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник третьої особи Ємельяненко О.М. у судовому засіданні безумовно підтримала позовні вимоги, пояснивши, що при вирішенні справи суд повинен сприяти якнайкращому захисту інтересів дитини, а в даному випадку поїздка є цікавою, пізнавальною, здійснюється задля та в інтересах дитини. Крім цього, в матеріалах справи є копія нотаріально посвідченої згоди батька на подорож дитини у 2016 році, що також вказує про наявність його згоди на виїзд дитини за межі України.

Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, та підтверджено доказами, які були досліджені в судовому засіданні, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Совєтського району Донецької області, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис за № 977, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 282033 виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського управління юстиції Донецької області /а.с. 10/.

Рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 28.11.2012 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 30.09.2008 у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1324 /а.с. 12/.

Із заяви ОСОБА_2, що посвідчена 20.10.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., убачається, що останній дав свою згоду на тимчасові поїздки з метою відпочинку до Арабської Республіки Єгипту місто Шарм-еш-Шейх у період з 01.11.2016 по 30.11.2016 його малолітній дочці - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 12а/.

ОСОБА_5 запрошує свою подругу ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 у закордонну поїздку на ювілейний день народження її доньки ОСОБА_7, що буде святкуватись у період з 02 травня 2018 року по 08 травня 2018 року у Діснейленді, розташованому у м. Марн-ля-Вале поблизу Парижу, Франція, що підтверджується відповідним запрошенням за підписом ОСОБА_5 /а.с.13/.

09.03.2018 між позивачем та турбюро Seainside. Club, в особі ФОП ОСОБА_8 укладено договір № 01-07032018 про туристичне обслуговування /а.с. 20-29/, за умовами якого позивач придбала турпродукт: три дні в Парижі+Діснейленд, строк перебування у місці надання туристичних послуг: з 02.05.2018 по 08.05.2018. Оплата турпродукту підтверджується товарним чеком від 09.03.2018 № 01-09032018 /а.с. 31/, підтвердження замовлення № 1 /а.с. 32/.

Відповідно до ч. 1 ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування, а в абзаці 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Згідно з ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 даної Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця мешкання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За змістом ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути лише на підставі рішення суду.

Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Тобто, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку в конкретну країну із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Бажання позивача отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, та відповідає інтересам малолітньої дитини.

Також слід зазначити, що ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Судом не встановлено обставин, які перешкоджають виїзду малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без письмової згоди (дозволу) та супроводу її батька ОСОБА_2 за межі України у Францію в період з 02 травня 2018 року по 08 травня 2018 року. Відсутність даних щодо місця знаходження батька дитини та неможливість позивачки отримати інформацію щодо його фактичного місця перебування з метою надання відповідного дозволу не повинно бути перешкодою для одноразового тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України.

Враховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази, суд, сприяючи забезпеченню якнайкращих інтересів дитини, приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, оскільки виїзд дитини за кордон має одноразовий тимчасовий характер, за своєю метою позитивно впливатиме її загальному розвитку, пізнанню, спілкуванню з друзями, проведенню дозвілля та оздоровленню, а тому позов підлягає задоволенню.

Суд не здійснює розподіл судових витрат, оскільки позивачем подано відповідну заяву щодо цього.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 798-XII, ст. 33 Конституції України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України", ст.ст. 141, 153, 157 СК України, ст.ст. 141, 142, 200, 206, 209, 265, 268, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі території України неповнолітньої дитини без згоди батька, - задовольнити.

Надати дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України до Французької Республіки у супроводі її матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, без дозволу (згоди) та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, у період з 02 травня 2018 року включно по 08 травня 2018 року включно.

Копію рішення видати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Складення повного тексту - 27.04.2018.

Суддя В. Шевченко