АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/728/18Головуючий по 1 інстанції - Токова С.Є.
Категорія: на ухвалу Головуючий (суддя - доповідач) в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з 15 листопада 2003 року по 25 листопада 2016 року перебувала в шлюбі із відповідачем. За час перебування у шлюбі за рахунок спільних сімейних коштів сторонами було придбано майно, яке є предметом позову.

16 лютого 2018 року позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, яку мотивувала тим, що ОСОБА_4 отримав в дар 23/50 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; приватизував ? земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1; є єдиним засновником ТОВ «Ярд-Майстер», а тому відповідач має юридичну можливість без погодження з позивачем і до вирішення справи по суті відчужити все перелічене майно, чим унеможливити або утруднити в майбутньому виконати рішення суду.

З огляду на викладене, відповідач має можливість відчужити зазначене майно, що в свою чергу призведе до появи нових співвласників, що у свою чергу може утруднити або унеможливити у майбутньому виконання рішення суду про поділ майна подружжя.

У зв'язку із зазначеними обставинами, ОСОБА_3 просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії, а саме:

- накласти арешт на частку власності у статутному капіталі в розмірі 50 000 грн., що становить 100% статутного капіталу ТОВ «Ярд-Майстер», , що належить ОСОБА_4;

- заборонити відчуження 100% корпоративних прав і частки власності у статутному капіталі в розмірі 50 000 грн., що становить 100% статутного капіталу ТОВ «Ярд-Майстер», , що належить ОСОБА_4;

- накласти арешт на житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4;

- заборонити відчуження житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4;

- накласти арешт на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 0,0595 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_4;

- заборонити відчуження земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 0,0595 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_4

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2018 року відмовлено в забезпеченні позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилається на підстави викладені нею в заяві про забезпечення позову та вказує, що види забезпечення позову, які вона просила застосувати, відповідають позовним вимогам, до суду були надані всі докази, які необхідні для встановлення наявності підстав для забезпечення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд виходив з того, що відповідач частково визнає позовні вимоги в частині права позивача на частину нерухомого майна (будинку та земельної ділянки). Крім того, в своєму позові ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача 1/2 статутного капіталу - 25 000 грн., в той же час у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на частку власності у статутному капіталі та заборонити відчуження 100% корпоративних прав і частки власності у статутному капіталі ТОВ «Ярд-Майстер», що суперечить вимогам ст. 150 ЦПК України.

Таким чином, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не надано відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи, враховуючи наступне.

За положеннями ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Також, колегія суддів враховує, що відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт та заборону вчиняти дії на спільне сумісне майно подружжя, зважаючи на подачу нею позову про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За матеріалами справи встановлено, що до складу майна, яке підлягає поділу між подружжям входить будинок, земельна ділянка, автомобіль та статутний капітал ТОВ «Ярд-Майстер».

ОСОБА_3 зазначила, що право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а тому воно може бути ним реалізоване до ухвалення рішення суду, що в подальшому, у разі задоволення позову, унеможливить або утруднить його виконання.

Зазначені доводи заявника були не враховані належним чином судом першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову.

Судом залишено поза увагою те, що позивачем на підтвердження своїх вимог та належності відповідачу на праві власності житлового будинку та земельної ділянки, які входять до предмету позову, надано до суду копії відповідних правовстановлюючих документів, таких як договір дарування від 20.05.2004 року, договір купівлі-продажу житлового будинку від 03.09.2012 року, Договір купівлі-продажу частини у праві спільної часткової власності на земельну ділянку від 03.09.2012 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку, що підтверджує набуття вказаного майна відповідачем в період шлюбу сторін.

Щодо накладення арешту на частку власності у статутному капіталі в розмірі 50 000 грн., що становить 100% статутного капіталу ТОВ «Ярд-Майстер», що належить ОСОБА_4 та заборони відчуження 100% корпоративних прав і частки власності у статутному капіталі в розмірі 50 000 грн., що становить 100% статутного капіталу ТОВ «Ярд-Майстер», що належить ОСОБА_4, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно ст. 66 ГК України, джерелами формування майна підприємства є грошові та матеріальні внески засновників.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про господарські товариства», господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Стаття 144 ЦК України визначає, що статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.

Статті 86, 87 ГК України визначають, що сума вкладів засновників та учасників господарського товариства становить статутний капітал товариства. Вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у статутному капіталі товариства.

Відповідно до ст. 85 ГК України, господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески.

Стаття 115 ЦК України встановлює, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку.

Вклад до статутного фонду товариства, який має грошову оцінку, з моменту внесення до статутного капіталу є власністю самого товариства.

З огляду на викладене, вимоги заяви про накладення арешту та заборони вчиняти дії щодо статутного капіталу ТОВ «Ярд-Майстер не ґрунтуються на положеннях законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви.

Отже, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, а його висновки не в повній мірі відповідають обставинам справи, тому ухвалу суду необхідно скасувати в частині відмови у накладенні арешту та заборони відчуження земельної ділянки та житлового будинку і прийняти у відповідній частині постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити відчуження житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4

Накласти арешт та заборонити відчуження земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 0,0595 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_4

В іншій частині ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.04.2018 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков

С.І. Бондаренко