РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про витребування майна із чужого незаконного володіння,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про витребування із чужого незаконного володіння транспортного засобу марки Toyota Avensis, посилаючись на те, що 11 травня 2007 року між ними укладено кредитний договір, згідно якого йому надано кредит у сумі 21000 доларів США строком до 11 травня 2012 року зі сплатою 12% річних за користування кредитом на придбання даного транспортного засобу. Цього ж дня між ними укладено договір застави, за умовами якого передбачено передачу в заставу вказаного майна. Однак, в січні 2011 року віжповідач незаконно заволодів даним транспортним засобом.

В судове засідання представник позивача не зявилась без поважних причин, повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, надіславши на адресу суду заяву про розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на відсутність доказів примусового вилучення транспортного засобу у ОСОБА_2

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до вимог ст. 590 ч. ч. 1 та 2 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України Про заставу застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 9 цього Закону передбачено законом чи договором перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 20 ч. 6 цього Закону звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Судом встановлено, що 11 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №143, згідно якого останньому надано кредит у сумі 21000 доларів США строком до 11 травня 2012 року зі сплатою 12% річних за користування кредитом на придбання транспортного засобу марки Toyota Avensis (п.п. 1.1. - 1.3. цього договору).

Цього ж дня між ними укладено договір застави, п. 1.1. якого передбачено передачу заставодавцем в заставу заставодержателю вказаного транспортного засобу.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 лютого 2012 року (справа №2-290/11) вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в сумі 25803,86 долара США.

На виконання вказаного судового рішення ДП Сетам 23 травня 2017 року реалізував вказаний транспортний засіб на електронних торгах.

Постановою державного виконавця Першого відділу ДВС міста Хмельницький ОСОБА_3 від 25 вересня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі ст. 37 п. 2 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на відсутність іншого майна боржника.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як з'ясовано судом, на момент розгляду даної справи спірний транспортний засіб не знаходиться у володінні ПАТ «Державний ощадний банк України».

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 387, 572, 590 ч. ч. 1 та 2, 1054 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 1, 9, 20 ч. 6 Закону України Про заставу, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про витребування із чужого незаконного володіння транспортного засобу марки Toyota Avensis відмовити.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

23.04.2018