Справа № 266/5031/17
Провадженя№ 2/266/273/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Шишхановій К.Р.

а участю позивачки - ОСОБА_1,її представника - адвоката ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3 ,представника третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради - Солоха І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав,суд

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат - ОСОБА_2 позов підтримали, в обґрунтування заявлених вимог суду пояснили наступне. Позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005року по 17 листопада 2007року. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 листопада 2007року шлюб було розірвано, але шлюбні відносини були припинені набагато раніше - до рішення суду. Від шлюбу з ОСОБА_3 позивачка має неповнолітню дитину - доньку Пауліну ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_1. На даний час позивачка має намір позбавити батьківських прав відповідача, так як вважає, що він недбало відноситься до своїх батьківських обов'язків . Позивачка стверджує, що відповідач , ще до розірвання шлюбу перестав жити в сім'ї , не займається вихованням дитини , її розвитком , не турбується про дитину, не спілкується, відповідач лише сплачує аліменти, які були стягнуті з нього на підставі рішення суду , дитина не знає відповідача як батька , не знала про його існування поки позов не було спрямовано до суду. Лише 30 січня 2018року відповідач вирішив відвідати дитину у школі для того щоб поспілкуватись . Для дитини це було великим стресом оскільки вона не знала про існування батька. На початку сімейного життя ОСОБА_3 намагався запропонувати жити разом, але відносини не склались. Позивачка та її представник вважають,що існують всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, в обґрунтування своїх заперечень суду пояснив наступне. Відповідач підтвердив, що дійсно ОСОБА_1 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дитиною від шлюбу з ОСОБА_1, який було розірвано 17листопада 2007року. Сімейні відносини не склались за два місяці до народження дитини, припинилось сумісне проживання - він проживав у своїх батьків, ОСОБА_1 у своїх батьків. Про народження дитини дізнався з смс- повідомлення від ОСОБА_6, він намагався подзвонити, але вона на відповідала на дзвінки. В березні 2006року прийшов до батьків ОСОБА_6, де вона проживала разом з дитиною, намагався привітати зі святом та налагодити стосунки. Після вказаної зустрічі стосунки налагодились, але він вимушений був поїхати у відрядження у інше місто, зв'язок перервався. З його батьками ОСОБА_6 перестала спілкуватись у зв'язку з тим, що його батько відмовився реєструвати онуку в квартирі. У зв'язку з тривалим відрядженням , тривалим знаходженням у іншому місті (2 роки), перервою зв'язку та відносин - він та ОСОБА_6 перестали спілкуватись. Потім було розірвання шлюбу, через деякий час він знов одружився у нього народилась донька. Він не знав номера телефону ОСОБА_6, не знав про її сімейний стан, з батьками колишньої дружини відносини не склались . В 2013році ОСОБА_6 знайшла його для того, щоб він як батько надав згоду проведення угоди пов'язаної з житлом, сподівався побачити дитину, але це не відбулось. Не знав як поступити у взаємовідносинах з дитиною, оскільки з ОСОБА_6 стосунки не склались, вона з ним не спілкувалась, самостійно розірвала все спілкування та відносини, він чекав часу коли вона дозволить йому спілкуватись з дитиною, від обов'язків батька не відмовляється , аліменти сплачує. Після судових засідань неодноразово просив позивачку влаштувати зустріч з дитиною, а оскільки колишня дружина не підтримала його в цьому - він самостійно пішов до школи, попередньо поспілкувався з класним керівником, яка його і представила дитині. Донька не була налякана його появою - вона розгубилась. В нього є наміри налагодити відносини, бажає щоб його доньки спілкувались між собою, від дитини він не відмовлявся - тривали час не спілкувався із-за складних відносин з матір'ю дитини, весь час сплачував аліменти. Після того, як позивачка звернулась до суду із позовом - він пішов до служби з прав дитини і намагався встановити час спілкування з дитиною. Просив відмовити у задоволенні позову.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, який є батьком позивачки, суду повідомив наступне. Донька самостійно виховує онуку, сімейне життя з ОСОБА_3 не склалось. Зі слів доньки знає, що ОСОБА_3 лише сплачує аліменти, але дитиною не цікавиться. Не заперечує проти того, що дійсно в 2006році ОСОБА_3 приходив до них додому, спілкувався з ОСОБА_6. Потім тривалий час ОСОБА_3 не бачив у себе вдома. Батьки ОСОБА_3 постійно цікавились онукою. Вважає, що спілкування ОСОБА_3 з онукою нашкодить останній.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що є подругою позивачки на протязі 10 років. Позивачку характеризує позитивно. ОСОБА_3 ніколи не бачила у позивачки, ОСОБА_5 ніколи не говорила про батька. Поява ОСОБА_3 в школі для дитини була стресом .31 січня у дитини був день народження, святкували у кафе - ОСОБА_3 намагався привітати дитину, віддати подарунок, але позивачка його не пустила.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради - Солоха І.Г., яка діє на підставі довіреності, позов в інтересах дитини не підтримала, заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи надала суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також у судовому засіданні представник пояснила, що недоцільність обґрунтовується тим, що батько позитивно характеризується , комісія не знайшла підстав для позбавлення батьківських прав останнього. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 28 лютого 2006року - ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.12)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 27 травня 2008року, виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької

області - шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було розірвано, про що було зроблено відповідний актовий запис №255 від 17листопада 2007року в Книзі реєстрації розірвання шлюбів (а.с.13)

Згідно довідки з ЦНАП Маріупольської міської ради - за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.8)

Позивачкою було надано відомості , які вказують на те, що з відповідача на її користь , на утримання дитини стягнуті аліменти (а.с.9-11,15)

Згідно характеристик на дитину з навчальних закладів - ОСОБА_5 ОСОБА_5 гарно характеризується за місцями навчання, вихованням дитини займається мати, батько ніколи не бачили в навчальних закладах (а.с.14,46)

Згідно довідки з лікувального закладу -ЦПМСД №4 м. Маріуполя,питаннями виховання , лікування, оздоровлення дитини ОСОБА_5 займається мати ОСОБА_6 (а.с.16)

Відповідач надав суду позитивну характеристику з міста роботи(а.с.34)

Під час розгляду справи позивачкою було надано до суду психолого-педагогічну характеристику на ученицю 6-Бкласу ЗОШ№15 м. Маріуполя - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, датовану від 11.01.2018року Згідно даної характеристики -дівчинка позитивно характеризується з боку вчителів. Ставлення до батьків : до матері - лагідне, позитивне; до батька - дитина лише знає його ім'я , але ніколи не бачила, не знає як він виглядає, ніколи з ним не спілкувалась, а тому не хоче з ним спілкуватись.(а.с.47)

Також позивачкою було надано інформаційну записку від класного керівника на ім'я директора школи, після відвідування батьком навчального закладу та зустрічі з дитиною. В даній записці вказано, що дитина не очікувала зустрічі з батьком, для неї це було несподівано, на наступний день до школи вона не прийшла, зі слів матері дитина відчула стрес. (а.с.60)

Позивачкою було надано інформацію в письмовому вигляді від практикуючого психолога ЗОШ №15 від 19.02.208року стосовно психоемоційного стану дитини станом на 05 лютого 2018року. Як вказує в своїй письмовій інформації психолог - 05 лютого 2018року до неї звернулась ОСОБА_1, яка скаржилась на погіршення емоційного стану дитини, який вона повязує з приходом батька - ОСОБА_3 до школи та зустріччю з дитиною. Психологом з дитиною 06 лютого 2018року та 08 лютого 2018року було проведено індивідуальна консультаційна робота, емоційний стан дитини стабілізовано (а.с.61)

Згідно висновку органу опіки там піклування Маріупольської міської ради від 27.02.2018року - на засіданні Приморської районної у місті Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 20.02.2018року було вирішено не надавати згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_3На думку комісії з питань захисту дитини підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відповідно до норм діючого законодавства не має. Відповідач не веде асоціальний спосіб життя, бажає налагодити стосунки з дитиною-29.12.2017року звернувся до управління «Служба у справах дітей» міської ради з питання встановлення порядку спілкування з донькою . (а.с.75) Разом з висновком було надано акт бесіди завідуючої сектору по питанням опіки, піклування та усиновлення служби по справам дітей Маріупольської міської ради по Приморському району, головного спеціаліста служби по справам дітей Маріупольської міської ради по Приморському району та ОСОБА_1 в присутності матері . Згідно висновку - дитина обурена тим, що батько тривалий час з нею не спілкувався, вона не знала про його існування, а тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. (а.с.76)

Відповідно до ст.. 18 Конвенції про права дитини та ст.. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров'я , фізичний, моральний та духовний розвиток.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов'язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного суду вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачка не довела суду підстав задоволення позову. Позивачка не довела винної поведінки ОСОБА_3 щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а також того, що не можливо змінити його поведінку в кращу сторону.

Суд вважає, що такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав не буде сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування , також - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки. Також, суд враховує ту обставину, що до ОСОБА_3 раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання доньки - при цьому факт заперечення ним позовних вимог про позбавлення батьківських прав , звернення до Служби з прав дітей для встановлення порядку спілкування з дитиною - свідчить про наявність у нього бажання піклуватись про свою неповнолітню доньку. Суд вважає, що висновки позивачки щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_3 крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав, є передчасним.

У зв'язку з відмовою в задоволені позову, суд, на підстав ст.141 ЦПК України відмовляє у задоволені вимог по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст.ст.150,155,164, 180 СК України, ст. ст. 1,2,5,7 ,76, 141,259,265,268 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: Федотова В. М.