АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«19» квітня 2018 року м. Херсон

Справа № 662/1537/17

Провадження № 22-ц/791/553/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)ОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Новотроїцької селищної ради на ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області у складі судді Решетова В. В. від 13 лютого 2018 року у справі за позовом Новотроїцької селищної ради до ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-я особа державний реєстратор відділу економічного, регіонального розвитку та торгівлі Новотроїцької районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна та скасування реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року Новотроїцька селищна рада звернулася до ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-я особа: державний реєстратор відділу економічного, регіонального розвитку та торгівлі Новотроїцької РДА про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна та скасування реєстрації.

Ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 13 лютого 2018 року провадження у справі за позовом Новотроїцької селищної ради до ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-я особа державний реєстратор відділу економічного, регіонального розвитку та торгівлі Новотроїцької РДА про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна та скасування реєстрації - закрито.

В апеляційній скарзі Новотроїцька селищна рада, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що кафе «Каштан» з літнім майданчиком, відповідно до договору купівлі продажу від 22 грудня 2011 року, ОСОБА_6, як фізична особа, придбала у ОСОБА_5, як у фізичної особи. Предметом спору у вище зазначеній справі є усунення перешкод шляхом знесення самочинно збудованої будівлі кафе, тобто позивачу чиняться перешкоди не через господарську діяльність ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а через знаходження на земельній ділянці селищної ради самочинно збудованого нерухомого майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зазначаючи, що на момент звернення селищної ради до суду вони були зареєстровані як субєкти підприємницької діяльності і здійснювали господарську діяльність, просили апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому колегія суддів вважає можливим справу розглядати у їх відсутності в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення представника скаржника, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів вважає її підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача з позовом до суду про захист свого порушеного права відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були зареєстровані як суб'єкти підприємницької діяльності, фактично здійснювали (і здійснюють) господарську діяльність. ОСОБА_6 сплачувала і сплачує платежі як фізична особа-підприємець, при цьому, на момент звернення з позовом до суду використовувала спірні приміщення для своєї господарської діяльності за наявності правових підстав.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору оренди землі від 01 серпня 2007 року, укладеного між Новотроїцькою селищною радою і ОСОБА_7, останньому передано земельну ділянку площею 347 кв. м для розміщення та обслуговування тимчасового кафе та літньої площадки в смт. Новотроїцьке /а. с. 10 11/.

Рішенням Новотроїцької селищної ради № 359 від 22 грудня 2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що передається в оренду ОСОБА_6 площею 0,0347 га, розташовану в смт Новотроїцьке по вул. Соборна, 88б для розміщення та обслуговування тимчасового кафе та літнього майданчика /а. с. 13/.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 1 ГПК України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Виходячи з положень ст. 3 ГК України, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору господарським судом; відсутність у законі норми , що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. (ч.2 ст. 55 ГК України).

Відповідно до роз'яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктивного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторони в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Як зазначає скаржник, предметом спору між сторонами є усунення перешкод позивачу, як власнику земельної ділянки, шляхом знесення самочинно збудованої будівлі кафе, яке було зареєстровано на ОСОБА_5, як на фізичну особу, а в подальшому, відповідно до договору купівлі продажу від 22 грудня 2011 року придбано ОСОБА_6 також як фізичною особою. Земельна ділянка, яка виділялася ОСОБА_5 в оренду і затверджена технічна документація із землеустрою щодо передачі ОСОБА_6 земельної ділянки під спірним обєктом нерухомого майна надавалася відповідачам як фізичним особам.

Тобто, як на момент укладення договору оренди землі від 01 серпня 2007 року, так і на момент укладення договору купівлі продажу від 22 грудня 2011 року, відповідачі діяли як фізичні особи, а не як суб'єкти господарювання, в розумінні ст. 55 ГК України, а отже правовідносини, які виникли між сторонами є цивільними.

Цивільні права й обов'язки фізичної особи, зокрема, право власності та право оренди на земельну ділянку і нерухоме майно, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Наявність у фізичної особи статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту її державної реєстрації як фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо набуття в оренду чи у власність земельної ділянки, спірного нерухомого майна.

Суд першої інстанції на вище зазначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

На підставі вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини щодо вирішення питання юрисдикції спору, що виник між сторонами та неправильно витлумачив норми матеріального і процесуального права, що регулює дане питання, тому ухвала суду від 13 лютого 2018 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Новотроїцької селищної ради задовольнити.

Ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 13 лютого 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3

Дата складання повного судового рішення 19 квітня 2018 року