АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/2498/18 Головуючий в І інстанції Дорошинська В.Е.
Номер провадження №22-ц791/597/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Полікарпової О.М.

суддів: Воронцової Л.П.

ОСОБА_1

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 15 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції в Херсонській області про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила зобовязати Суворовський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції в Херсонській області (далі Суворовський ВДВС м. Херсона ГТУЮ в Херсонській області) зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, накладені постановою серія АВ №444872 від 14.10.2008 року, головним державним виконавцем Чехун А.В. на ? частини будинку, розташованого за адресою: м. Херсон, пров. Новопобутовий,7.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 лютого 2018 року у відкритті провадження у справі позивачу було відмовлено з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по ній, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що предметом позову не є оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень. Також вона не є учасником виконавчого провадження або особою, яка залучається до проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні, в якому було накладено арешт на нерухоме майно, що належало її чоловіку ОСОБА_3 Вважає, що із предмету позову вбачається спір про право, яке їй необхідно реалізувати для прийняття спадщини. При цьому посилається на норми ст.ст. 1241, 1268 ЦК України і правову позицію Верховного Суду України, зазначену в постанові від 15.05.2013 у справі 6-26 цс-13.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі, суддя виходив з того, що право позивачки з приводу спору про звільнення майна з під арешту, накладеного постановою державного виконавця, підлягає захисту в порядку адміністративного судочинства, тому що зазначений спір має публічно правовий характер.

Однак з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Отже справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у правовідносинах, які передбачають владний вплив уповноваженого законом одного суб'єкта владних повноважень на поведінку іншого (підпорядкованого) суб'єкта, які відповідно до законодавства зобов'язані виконувати його вимоги та приписи.

Якщо ж спірні правовідносини не містять ознак, наведених вище, у цьому разі відсутній і публічно-правовий спір. Від справ цивільної юрисдикції адміністративні справи відрізняються особливим змістом правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог.

З позовної заяви вбачається, що позивачка під час оформлення спадкового майна дізналася про те, що на 61/100 частину житлового будинку, який належав її померлому чоловіку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_4 на підставі постанови АВ №444872 від 14.10.2008 року накладено арешт (а.с.27-30).

Вважаючи, що вказаний арешт було накладено помилково, позивачка звернулася із заявою до Суворовського ВДВС м. Херсона ГТУЮ в Херсонській області з метою зняття арешту з майна (а.с.33-34). Однак отримала відмову, оскільки виконавче провадження по якому накладено арешт знищено (а.с.32).

З метою подальшої реалізації свого права на спадкування, позивачка на підставі ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» звернулася до суду та просить зняти арешт з нерухомого майна. В даному випадку Суворовський ВДВС м. Херсона ГТУЮ в Херсонській області, як орган виконавчої влади, не виконує та не здійснює ніяких владних повноважень, чи управлінських функцій по відношенню до позивачки, остання питання про публічно-правовий спір у позовній заяві не зазначає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не правильно визначився із характером правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог, матеріальним законом, який регулює спірні правовідносини, не вирішив питання про відкриття провадження у цивільній справі, дійшов до передчасного висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин постановлена з порушенням норм процесуального права ухвала суду підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі та подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 лютого 2018 року скасувати.

Матеріали позову передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі та продовження розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий підпис ОСОБА_5

Судді підпис ОСОБА_6

підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно:

Суддя О.М. Полікарпова