АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
унікальний № 756/499/17
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/535/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

Судді - доповідача: Білич І.М.

Суддів: Соколової В.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 ухваленого під головуванням судді Оболонського районного суду м. Києва Тітова М.Ю.

у цивільній справі № 756/499/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди.

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом де ставив питання про стягнення з відповідача відшкодування матеріальної шкоди на його користь у сумі 12 181, 39 гривень. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.01.2016 року в м. Києві по вул. Озерній, 30/51 за участю автомобілів «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 та «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль, що належить йому, отримав механічні пошкодження. Постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 11681,39 гривень. Також вказував, що ним були понесені витрати на експертні послуги у сумі 500,00 гривень. Відтак просив суд задовольнити позов і стягнути відшкодування матеріальної шкоди на його користь у сумі 12 181, 39 гривень та понесені витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та ухвалення нового, за яким задовольнити позов в повному обсязі. Вказуючи на допущені порушення судом першої інстанції норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення незаконного рішення. Наголошував, що висновок суду першої інстанції про те, що питання стягнення страхового відшкодування повинно вирішуватися між позивачем та ПАТ «СК «Скайд» є неприпустимим, оскільки звернення із позовом до суду є способом захисту порушеного права. Вказуючи про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

19 січня 2018 року Апеляційним судом м. Києва отримано відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу. Заперечуючи проти її доводів, відповідач вказував, що у разі неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Зазначав, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був прийнятий пізніше ніж ЦК України, а отже суд першої інстанції вірно керувався нормою п. 22.1 вказаного закону, який передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. А відтак, суд першої інстанції повно, всебічно і неупереджено дослідив усі обставини справи і дійшов до правильного висновку.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку за адресою визначеною в матеріалах справи. Надавши відзив на апеляційну скаргу, відповідач перестав отримувати судові повідомлення, які поверталися на адресу суду « за закінченням терміну зберігання». Інформації щодо зміни місця свого перебування відповідач до суду не надавав. За таких обставин, колегія суддів вважає відповідача обізнаним щодо розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за їх відсутності в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в позові виходив з того, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК» Скайд» на підставі полісу №АІ/5527222 з, терміном дії з 13.02.2015року до 12.02.2016року. Згідно з вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 гривень, розмір франшизи - 0 гривень, отже розмір збитків, завданих позивачу не перевищує ліміт відповідальності страховика, а відтак питання стягнення цього страхового відшкодування вважав повинно вирішуватися між позивачем та ПАТ «СК»Скайд».

Проте погодитися з такими висновками не можна, виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що 12.01.2016 року о 17 годині 00 хвилин в м. Києві по вул. Озерна, 30/51 сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1,.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу, складеного 17.12.2016 року ТОВ «РМ «Консалтинг», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок пошкодження після ДТП, складає 9734,49 гривень без ПДВ.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки ( зокрема, діяльність щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом - ч. 2 ст.1187 ЦК

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд і не може бути примушена до дій вчинення яких не є обов'язковим для неї ( ст. 12, ст. 14 ЦК України)

Відповідно до ст. 511 ЦК зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи право щодо боржника та ( або ) кредитора.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатись цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Відтак, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи, що відповідач по справі є винною особою у вчиненні дорожньо транспортної пригоди та з урахуванням права потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем ( право є абсолютним) суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована у ПАТ «СК « «Скайд».

За таких обставин постановлене судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 376 ЦПК України про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду свої вимоги визначив як стягнення: - суми заподіяних збитків згідно з висновками про оцінку транспортного засобу № 17 -12/001 від 17.12.2016 року - 9734, 49 гривень, ПДВ - 1946, 90 гривень та 500 гривень витрат на експертні послуги.

Зазначаючи про необхідність стягнення завданої шкоди з урахуванням ПДВ позивач не надав доказів на підтвердження здійснення такої сплати.

Крім того за звітом № 17 -12/001 від 17.12.2016 року сума ПДВ також не була визначена.

Відтак, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля у розмірі -9734, 49 гривень; 500 гривень витрат по оплаті експертних послуг та витрати по сплаті судового збору, як у суді першої інстанції у розмірі 551, 21 гривни так і при подачі апеляційної скарги - 704 гривни.

У задоволенні інших вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 381-383, 384 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року скасувати, та постановити нове судове рішення за яким;

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, проживає: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, проживає: АДРЕСА_2 ) вартість матеріального збитку - 9734,49 гривень, витрати по оплаті експертних послуг - 500,00 гривень та 1255, 21 гривни сплаченого судового збору.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2018 року

Суддя - доповідач:

Судді: