03.04.2018 Справа № 363/4582/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Вишгородський районний суду Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 13.09.2017 року ОСОБА_3 зніс паркан на межі земельних ділянок вул. Миру, 24 та вул. Заярська, 39 в с. Старі Петрівці, Вишгородського району Київської області. Власником земельної ділянки по вул. Заярська 39, являється ОСОБА_2 Знищений паркан позивач встановлював по межових знаках встановлених у відповідності до акту про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) їх закріплення та прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 27.11.2012 року. Оскільки ОСОБА_3 незаконно зносив паркан, ОСОБА_4 викликав наряд поліції на, що поліцейськими складено висновок №8357 від 09.10.2017 року та рекомендовано звернутися до суду. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_2 матеріальної шкоди на суму 6 475,00 грн., яка складається з: 2475,00 грн. витрати на закупівлю матеріалів; 4 000,00 грн. витрати на роботи з встановлення паркану між земельними ділянками.

Ухвалою суду від 12.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, на адресу суду 14.02.2018 року надійшло клопотання від представника позивача, відповідно до якого просили суду розглянути справу за наявними матеріалами, без участі позивача та його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в повному обсязі заявлених вимог, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованим та недоведеними.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Згідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.06.2012 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1652 га. кадастровий номер :02:0350009, розташованої Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Заярська, 39 та межує в точці Б з ОСОБА_3

Актом встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) їх закріплення та прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 27.11.2012 року, межі земельної ділянки за кадастровим номером :02:035:0009, яка знаходиться на території с. Старі Петрівці, вул. Заярська, 39, Вишгородського району, Київської області площею 0,1652 га., наданої ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку та будівель, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 12 шт. Межові знаки предявлені та передані на зберігання ОСОБА_2 Власники суміжних земельних ділянок від підпису відмовилися.

Згідно до договірної ціни від 07.09.2017 року, замовник ОСОБА_2 підрядник ОСОБА_5, встановлення огорожі із сітки рабиця становить 4 000,00 грн. 07.09.2017 року на підставі договірної ціни, замовник ОСОБА_2 передав підряднику ОСОБА_5, сітку рабицю та дріт на загальну вартість 2 475,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі матеріалів від 07.09.2017 року.

Відповідно до рахунку від 07.09.2017 року ФОП «ОСОБА_6С.» придбано сітку рабицю та дріт на загальну суму 2 475,00 грн.

Згідно до акту приймання-передачі виконаних робіт, на підставі договірної ціни від 07.09.2017 року, замовник ОСОБА_2 02.10.2017 року прийняв від підрядника ОСОБА_5, виконані роботи на загальну вартість 4 000,00 грн., а також включаючи вартість матеріалів, наданих замовником на суму 2 475,00 грн.

Як вбачається з висновку від 09.10.2017 року, Вишгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_7, розглянувши матеріали перевірки ЖЄО №12821 від 13.09.2017 року та ЖЄО №12831 від 13.09.2017 року, встановив, 12.09.2017 року до Вишгородського відділку поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшло звернення гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_2 з приводу виникнення конфліктної ситуації у с. Старі Петрівці з приводу порушення меж земельних ділянок. В ході виконання даного матеріалу встановлено, що 13.09.2017 року близько 12 години 00 хвилин за адресою: с. Старі Петрівці, вул. Миру, 24 між заявником стався конфлікт з приводу порушення меж земельних ділянок, та тому, що гр. ОСОБА_3, здійснив пошкодження паркану, котрий був зведений на спірній межі про, що є у наявності фіксація даної події на відео. Рекомендовано ОСОБА_2 звернутися із позовною заявою до суду для відшкодування завданих матеріальних збитків.

Відповідно до частин 1, 3 статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 317 ЦПК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, відповідно до ч.1 ст.321 ЦПК України.

Згідно до ч.1 ст.1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 здійснив знесення паркану, який знаходився на межі земельних ділянок вул. Миру, 24 та вул. Заярська, 39 в с. Старі Петрівці, чим завдав позивачу матеріальної шкоди в розмірі 6 475,00 горн., що підтверджується матеріалами справи, а саме: договірної ціни від 07.09.2017 року, рахунку від 07.09.2017 року ФОП «ОСОБА_6С.» та акту приймання-передачі виконаних робіт, на підставі договірної ціни від 07.09.2017 року. Крім того, з висновку від 09.10.2017 року, Вишгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_7, вбачається, що саме ОСОБА_3 здійснив пошкодження паркану, а тому завдані ОСОБА_2, відповідачем матеріальні збитки підлягають повному відшкодуванню.

Крім того, відповідно до пунктів 47, 48 Постанови 17.10.2014 року №10 Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача витрати по наданню правової допомоги за договором №093 від 14.09.2017 року документально підтверджені та доведені квитанцією №841054 від 20.11.2017 року, а тому підлягають стягнення з відповідача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню.

Отже, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимоги в повному обсязі.

З урахуванням положення ст.141 ЦПК України у звязку із задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем підлягають стягнення з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 317, 321, 1166 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Миру, 24, і.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (04112, АДРЕСА_1, і.н. 9) матеріальну шкоду у розмірі 6 475,00грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 920,00грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2018 року.

Суддя О.Д.Рудюк