1Справа № 335/7280/17 2/335/158/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в поряду спрощеного позовного провадження, у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, Комунального закладу «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2017 до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - Відділ по Вознесенівському району служби управління у справах дітей Запорізької міської ради, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Позов мотивовано тим, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власність на нерухоме майно. Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, але у квартирі ніколи не мешкали. ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (на підставі рішення суду), які наразі знаходяться у дитячому будинку. Наразі позивач вимушена сплачувати комунальні платежі за відповідачів, які пов'язані з утриманням будинку, опаленням, водопостачанням, газопостачанням та вивозом сміття, хоча фактично відповідачі не проживають в зазначеній квартирі вже майже десять років. Зазначає, що оскільки відповідачі у зазначеному житловому приміщенні не проживають понад 12 місяців, не сплачують плату за користування ним і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймають участі у спільному побуті, вони не є членами її сім'ї, тому вони втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на вимоги ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 317, 319, 321, 383 Цивільного кодексу України, ст. 71, 156, 162 Житлового кодексу України.

Ухвалою суду від 05.09.2017 до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району; Бердянську загальноосвітню санаторну школу-інтернат та комунальну установу «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко».

05.10.2017 до суду від голови районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради надійшов висновок про недоцільність визнання дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання від 29.09.2017, за змістом якого, мати дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2017 (справа № 335/12346/16-ц) позбавлена батьківських прав по відношенню до синів. Відомості про батька дітей внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.03.2017 № 157/15, № 157/14, № 157/13 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, був наданий статус дітей, позбавлених батьківського піклування. На виконання рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.03.2017 № 157/36 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, був влаштований і на даний час знаходиться на повному державному забезпеченні в комунальному закладі «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат», а рішенням вказаного комітету від 24.03.2017 № 157/28, № 157/29 малолітні ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, влаштовані та на даний час знаходяться на повному державному забезпеченні в комунальній установі «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко». Розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 17.03.2017 № 203р «Про закріплення права малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, на проживання в АДРЕСА_1» за вказаними малолітніми дітьми було закріплено права на проживання в спірній квартирі.

Питання доцільності або недоцільності визнання зазначених осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживанні розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 28.09.2017. Інформація про житло, в якому буде зареєстроване місце проживання дітей, відсутня. За результатами розгляду питання комісія з питань захисту прав дитини районної адміністрації міської ради дійшла висновку про недоцільність визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання в АДРЕСА_1 без надання іншого житла, оскільки це порушує права малолітніх дітей та призводить до їх безпритульності. Враховуючи вищезазначене районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування вважає за недоцільне визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання в АДРЕСА_1.

29.11.2017 до суду від Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради надійшла заява від 24.11.2017, в якій комунальна установа заперечує проти позову, просить розглянути справу за їх відсутності. В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 17.03.2017 № 203 р., з метою захисту майнових і житлових інтересів дітей, керуючись ст.ст. 17, 18 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району, було закріплено право малолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

18.12.2017 до суду від комунального закладу «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради надійшла заява від 14.12.2017, в якій комунальний заклад заперечує проти позову, просить розглянути справу за їх відсутності.

05.04.2018 у судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав зазначених у позові.

Відповідачі до суду не з'явились, про місце, час та дату судового засідання, вкотре, повідомлені належним чином.

Представник третьої особи - Відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проти позову заперечив.

У судовому засіданні 05.04.2018 судом проголошену вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши докази, у їх сукупності, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачу належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно довідки ОСББ «Електрон № 2» від 15.06.2017 за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8, її чоловік ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 За вказаною адресою також зареєстровані, але не проживають:

її син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_10, невістка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_11;

її син ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_13, діти: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно з листом від 21.11.2017 № 01-16/01/5103 за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_13 - з 20.02.2010 по теперішній час;

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 28.03.2010 по теперішній час;

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 20.03.2015 по теперішній час;

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 06.02.2012 по теперішній час.

З приводу реєстрації місця проживання відповідачів, позивач у судовому засіданні пояснила, що здійснювала їх реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 за власним бажанням, на прохання її сина ОСОБА_11.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2017 року (справа № 335/12346/16-ц) ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав по відношенню до синів ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.03.2017 року № 157/15, № 157/14, № 157/13 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, наданий статус дітей, позбавлених батьківського піклування.

На виконання рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.03.2017 № 157/36 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, був влаштований і на даний час знаходиться на повному державному забезпеченні в комунальному закладі «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат», а рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.03.2017 № 157/28, № 157/29 малолітні ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, влаштовані та на даний час знаходяться на повному державному забезпеченні в комунальній установі «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко».

Розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 17.03.2017 № 203р «Про закріплення права малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, на проживання в АДРЕСА_1» за вказаними малолітніми дітьми було закріплено права на проживання в спірній квартирі.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступних норм законодавства.

Згідно з чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

За приписами статті 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст.ст. 8, 18 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти членів сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Як зазначено у статті 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 № 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини» пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в установленому законом порядку набули право користування спірною квартирою, на час розгляду справи судом не досягли віку, за якого можуть вільно визначати своє місце проживання, та є рідними онуками позивача ОСОБА_1, які в силу свого малолітства змушені проживати у державних закладах, не користуються спірною квартирою не за власним бажанням, тобто тимчасова відсутність в спірному житловому приміщенні їх є вимушеною, а тому відсутні правові підстави для визнання їх такими, що втратили право користування квартирою № 86 по вул. Гагаріна, буд. 1А у м. Запоріжжі.

Тобто не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи позивача про те, що неповнолітні діти не проживають у спірній квартирі без поважний причин понад один рік.

Таким чином, визнання неповнолітніх ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житлом порушує їх право на житло, що є неприпустимим.

За таких обставин матеріали справи містять докази на підтвердження поважності причин не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні понад 12 місяців, які пов'язані з перебуванням дітей на повному державному забезпеченні у комунальній установі «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради і комунальному закладі «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради. При цьому, доказів скасування розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 17.03.2017 № 203р «Про закріплення права малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, на проживання в АДРЕСА_1» позивачем також не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач не надав, а судом не здобуто належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про можливості подальшої реєстрації її онуків за місцем проживання матері.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право користування жилим приміщенням відповідачами в спірному будинку ґрунтується на законі (ст. 405 ЦК України, ст. 72, 156 ЖК України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»).

Оцінюючи посилання позивача на не сплату комунальних послуг відповідачем, суд зазначає, що суд вирішує позов лише в межах позовних вимог, в той час як така підстава, як систематична несплата комунальних послуг та наявність заборгованості не є підставою для зверненням з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування, а є підставою для звернення з позовом про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 43, 49, 76-77, 81, 259, 264, 268, 273, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, Комунального закладу «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 05.04.2018.

Повне судове рішення складене 06.04.2018.

Суддя І.П. Соболєва