Справа № 308/3244/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря Терпай С.В.,

державного виконавця Дупина В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про примусове проникнення до житла особи, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищезазначене одання, яке обґрунтоване, зокрема тим, що на виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження № 55793927 від 13.02.2018 року по примусовому виконанні виконавчого напису №14483 виданого 06.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про:« стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість в сумі 427174,04 гривень». 13.02.2018 року державним виконавцем Дупин В.М.: винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; винесено постанову про арешт майна боржника. Окрім того, державним виконавцем було направлено відповідні запити до Територіального сервісу, Управління Держгеокадастру, Відділу реєстрації місця проживання, ДФС, Пенсійного фонду, Державної прикордонної служби. Боржнику направлялися виклики державного виконавця про явку, які боржником залишено без уваги. Державним виконавцем неодноразово, а саме: 14.02.2018, 02.03.2018, 12.03.2018, 26.03.2018 здійснено вихід за місцем проживання боржника, однак ніхто двері не відчиняв, про що було складено відповідні акти. З огляду на те, що державним виконавцем було здійснено всіх заходів для виконання виконавчого документу, однак вищенаведені обставини унеможливлюють належне, повне та своєчасне виконання виконавчого документу, державний виконавець просить задовольнити подання та дозволити примусове проникнення у квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні державний виконавець підтримав подане ним клопотання просив таке задовольнити з підстав, викладених у поданні.

Згідно з ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено наступні обставини.

На виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження № 55793927 від 13.02.2018 року по примусовому виконанні виконавчого напису №14483 виданого 06.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про:« стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість в сумі 427174,04 гривень».

13.02.2018 року державним виконавцем винесено постанову №55793927 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню: виконавчого напису №14483 виданого 06.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, копію постанови про відкриття виконавчого провадження в порядку ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

13.02.2018 року для забезпечення збереження майна та подальшої його реалізації винесено постанову №55793927 про арешт майна боржника, копію якої супровідним листом № 6213 було направлено сторонам виконавчого провадження для відома та Територіальному сервісному центру №2141 для виконання.

Згідно з реєстром поштових відправлень за 14.02.2018 року Ужгородського МВ ДВС судом встановлено, що боржнику ОСОБА_2 надсилалося рекомендоване повідомлення за штрихкодовим ідентифікатором №345. Як встановлено судом, за результатами відстеження відправлення (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku), вказану постанову боржник ОСОБА_2 не отримала (невдала спроба вручення (повернення): закінчення встановленого терміну зберігання).

Судом також встановлено, що державним виконавцем було направлено відповідні запити до Територіального сервісу, Управління Держгеокадастру, Відділу реєстрації місця проживання, ДФС, Пенсійного фонду, Державної прикордонної служби.

З подання також випливає, що Державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника: 14.02.2018 (м. Ужгород, пр. Свободи, буд. 32), 02.03.2018 (АДРЕСА_2), 12.03.2018 (АДРЕСА_2), 26.03.2018 (АДРЕСА_2). Згідно з ОСОБА_1 державного виконавця, ніхто двері не відчиняв. В той же час, з даних актів судом встановлено, що понятих при цьому залучено не було.

Згідно з реєстром поштових відправлень за 21.03.2018 року Ужгородського МВ ДВС судом встановлено, що боржнику ОСОБА_2 надсилалося рекомендоване повідомлення за штрихкодовим ідентифікатором № 555, № 563. Як встановлено судом, за результатами відстеження відправлення (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku), вказані виклики боржник ОСОБА_2 не отримала.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

У поданні про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність майна чи дитини у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.

В той же час, даних вимог державним виконавцем не дотримано, подання не містить жодних відомостей про наявність майна чи дитини у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення. Окрім того, подання не містить обставин, які свідчили б про небажання цієї особи виконувати відповідне розпорядження державного виконавця.

В ході розгляду подання, судом встановлено, що державним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного виклику боржника до відділу державної виконавчої служби, які не потребують примусового проникнення до житла; немає доказів про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, про отримання ним викликів до відділу державної виконавчої служби; не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій; не надано доказів, що у квартирі знаходиться майно боржника; відсутні докази про ухилення боржника від виконання судового рішення чи перешкоджання державному виконавцю у вчинені виконавчих дій.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим, немотивованим та не може бути задоволеним.

Керуючись ст. ст. 439, 352-355 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про примусове проникнення до житла особи відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складений 02.04.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3