ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

м.Суми

Справа №592/3657/18

Провадження № 22-ц/788/798/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хвостика С.Г.(суддя-доповідач),

суддів Біляєвої О.М., Криворотенка В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

та представника Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» лікаря - психіатра Бариленка Ігора Олеговича, ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_3, прокурора Сумської обласної прокуратури Дубової Оксани Володимирівни

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного окремого провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2018 року в складі судді Князєва В.Б., присяжних Мельник Л.А., Мяус Н.М., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 11 квітня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У квітні 2018 року голова ліквідаційної комісії Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер» звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного відділення.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2018 року заяву голови ліквідаційної комісії Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер» про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку задоволено. Вирішено госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Угорщини, до психіатричного стаціонару у примусовому порядку.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник особи щодо якої вирішується питання примусової госпіталізації, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви. При цьому, адвокат ОСОБА_3 вказав, що ухвалюючи рішення по справі, суд не зазначив будь - яких фактів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, які є небезпечними для нього чи оточуючих, або його неспроможність задовольняти свої основні життєві потреби, а також належним чином не встановив, чи дійсно особа підлягає госпіталізації до психіатричного відділення саме в умовах стаціонару.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, стосовно якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, тобто ОСОБА_2, і його представника ОСОБА_3 - про задоволення апеляційної скарги, пояснення представника психіатричного закладу, лікаря - психіатра Бариленка І.О., прокурора Дубової О.В. - про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву голови ліквідаційної комісії Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер», суд першої інстанції виходив з наявності достатніх підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного відділення у примусовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Частинами 1, 2 ст. 342 ЦПК України визначено, що залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Зі змісту заяви голови ліквідаційної комісії Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер» про примусову госпіталізацію особи до психіатричного відділення вбачається, що ОСОБА_2 06 квітня 2018 року повторно надійшов до гострого психіатричного відділення, куди він був доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги з відділення поліції. Зокрема, особа була затримана поліцейським нарядом біля будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з неадекватною поведінкою. При госпіталізації ОСОБА_2 поводився вкрай агресивно, на зауваження не реагував, інструкцій не виконував, голосно кричав, демонстрував галюцинаторну міміку, внаслідок чого був госпіталізований у примусовому порядку (а.с. 3 - 4).

Відповідно до висновку лікарів - психіатрів Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер» пацієнт ОСОБА_2 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом. У зв'язку з тим, що у пацієнта виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, враховуючи виражену агресію, антисоціальну поведінку, а також те, що ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, пацієнт потребує госпіталізації в психіатричне відділення у примусовому порядку (а.с.5-6).

З рапортів співробітників поліції від 06 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2, громадянин Венгрії, був затриманий поліцейськими за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з неадекватною поведінкою, при цьому ознак алкогольного сп'яніння він не мав. Також зазначено, що у ОСОБА_2 було вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, ймовірно канабіс, та пристрій для його вживання (а.с. 8 - 9).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу» дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначені підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, а саме: особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Задовольняючи заяву голови ліквідаційної комісії Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер» про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного відділення, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги щодо застосування ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», тобто, що примусова госпіталізація особи можлива лише у виняткових випадках. Крім того, психіатричний заклад у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надав достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_2 таких дій чи виявлення останнім наміру вчинити такі дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих або доказів того, що він не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Також, ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров'я, тобто, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Правова позиція щодо презумпції психічного здоров'я людини та неможливості незаконного втручання держави в її особисту свободу внаслідок нічим не підтвердженого припущення щодо наявності у неї психічного захворювання викладена у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов'язковою для застосування національними судами.

Так, прикладом реалізації права на здоров'я в контексті положень п.п. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року. У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічнохворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі обєктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Такі ж висновки містяться й в інших рішеннях ЄСПЛ, а саме рішення від 28 жовтня 003 року у справі Ракевич проти Російської Федерації, рішенні від 27 березня 2008 року у справі Штукатуров проти Російської Федерації.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що матеріали даної справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй достатності та взаємозв'язку свідчили про наявність підстав для надання ОСОБА_2 психіатричної допомоги у примусовому порядку, що встановлені законом (ст. 340 ЦПК України), тобто, відсутні ознаки того, що психічні розлади у ОСОБА_2 досягли такого рівня, які б виправдовували примусову госпіталізацію його до психіатричного відділення.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду лікар-психіатр Бариленко І.О. пояснив, що за станом здоров'я та поведінкою в умовах лікарні ОСОБА_2 мав лікуватись в умовах надання амбулаторної психіатричної допомоги.

ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду не підтвердив, що виявляв намір вчиняти дії, що являють безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих.

Крім того, факт повторності лікування ОСОБА_2 в психіатричних закладах належним чином не підтверджений і таким доказом, на думку колегії суддів, не є виписка з медичної картки хворого.

Отже, на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви голови ліквідаційної комісії Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер» про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного відділення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; ст. 376 ч. 1 п. 2, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви голови ліквідаційної комісії Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер» про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного відділення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

О.М. Біляєва

В.І. Криворотенко