Справа №442/940/18
Провадження №2/442/842/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Курус Р.І.

з участю секретаря судового засідання - Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи - Равриш Н.Є., -

в с т а н о в и в :

12.02.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав, відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, призначити її їх опікуном, та стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

12.02.2018 року направлено запит щодо доступу до персональних даних в АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача - ОСОБА_2, відповідь на який судом отримано 22.02.2018 року.

22.02.2018 року ухвалою судді дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п'ятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для виправлення зазначених в позовній заяві недоліків, які позивачем виправлено 01.03.2018 року.

02.03.2018 року відкрито провадження в зазначеній справі та призначено підготовче судове засідання на 20.03.2018 року.

20.03.2018 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.03.2018 року.

30.03.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву для надання можливості відповідачу подати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову на 19.04.2018 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що її донька ОСОБА_2, яка є відповідачкою по справі, являється матір'ю неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько дітей - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Зазначає, що діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні, в той же час їхня мати ОСОБА_2 проживає в с. Рудники Миколаївського району Львівської області разом зі своїм співмешканцем. З часу смерті її зятя, тобто батька дітей, відповідачка не цікавиться життям дітей, не відвідує дітей, не займається їх вихованням, зловживає алкоголем та веде аморальний спосіб життя. Соціальну допомогу, яку отримує відповідачка, повністю витрачає на свої потреби, матеріально дітям не помагає. Відповідач фактично залишила дітей, а тому вона змушена займатись їх вихованням, навчанням, вирішувати й інші проблеми онуків, а тому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, призначивши її опікуном. Окрім цього, враховуючи те, що діти проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні, для забезпечення дітей всім необхідним, для їх повноцінного життя та розвитку, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та дала суду пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному в позовній заяві. Просить даний позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 19.04.2018 року не з'явилась, не повідомивши суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подала. Разом з тим, в судовому засіданні, яке відбувалось 30 березня 2018 року позову не визнала, вказавши, що на даний час у неї склалось скрутне матеріальне становище, а тому не має змоги в повній мірі забезпечувати своїх дітей. Вказала, що після смерті свого чоловіка не може проживати у будинку, де на даний час проживають діти, а тому проживає в с. Рудники Миколаївського району Львівської області зі своїм співмешканцем. За можливості намагається провідувати дітей (з часу смерті чоловіка навідувалась один раз), однак їхнім навчанням, здоров'ям чи вподобаннями не цікавиться, в школу не навідується. Незважаючи на таку свою поведінку, просить не позбавляти її батьківських прав відносно дітей, оскільки любить їх, шукає роботу, щоб мати змогу забезпечувати їх всім необхідним.

Представник органу опіки та піклування Дрогобицької РДА - Равриш Н.Є. в судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що мала неодноразові розмови з відповідачкою щодо її поведінки, однак такі не дають жодного результату. При ухваленні рішення просить взяти до уваги висновок Дрогобицької районної державної адміністрації від 05.12.2017 року, яким вирішено за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо дітей.

Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши письмові докази, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 2, 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України, а також при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, повинен з'ясувати безліч обставин, які дають підстави для позбавлення таких прав щодо дитини.

Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження останніх серії НОМЕР_2 від 26.08.2004 року та серії НОМЕР_3 від 21.06.2006 року (а.с. 8, 9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 29.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, про що було зроблено відповідний актовий запис № 22 (а.с. 10).

Згідно наявного в матеріалах справи рішення № 36 комісії з питань захисту прав дитини Дрогобицької райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 29.11.2017 року, на підставі якого 05.12.2017 року Дрогобицькою районною державною адміністрацією зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача по справі ОСОБА_2, жительку с. Залужани Дрогобицького району Львівської області, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, як таку, що ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов'язків (а.с. 11, 12).

Відповідно до довідки про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 94 від 23.01.2018 року, виданої Снятинською сільською радою Дрогобицького району Львівської області, позивачка по справі ОСОБА_1 являється матір'ю відповідачки ОСОБА_2 та бабусею неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до роз'яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п. 16 зазначеної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Разом з тим, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і безумовним втручанням у права, які передбачені ч. 1 ст. 8 Конвенції, тому обставини цієї справи належить проаналізувати через призму умов ч. 2 цієї статті.

Для цього суд вважає необхідним звернутись до прецедентної практики ЄСПЛ як джерела права (п. 4 ст. 10 ЦПК України).

У справі «Хант проти України» (Заява N 31111/04) під час розгляду питань позбавлення батьківських прав у п. 50 Рішення Суд зазначив, що «…втручання не становить порушення статті 8, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей…»

Позивач ОСОБА_1 порушила питання позбавлення батьківських прав для захисту інтересів неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок ухилення їх матір'ю від виконання своїх обов'язків. Висновок компетентного державного органу також обґрунтований інтересами дитини. Тому, суд приходь до переконання, що процедура позбавлення батьківських прав у даному випадку переслідувала законну мету.

Щодо «необхідності у демократичному суспільстві», суд вважає, що ця необхідність має бути пов'язана з діями матері, під час вирішення питань позбавлення її батьківських прав і прийняття рішень із цього приводу компетентними органами (органи опіки та піклування, місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, суд).

В даній справі, матір - відповідач ОСОБА_2 являється єдиним опікуном, оскільки батько дітей ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Однак відповідач тривалий час не проживає з дітьми, з часу смерті їх батька, не цікавиться життям дітей, не відвідує дітей, не займається їх вихованням та як встановлено - зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, кошти отриманні нею з соціальної допомоги, повністю витрачає на свої потреби, матеріально дітям не помагає.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні (30.03.2018 року) підтвердила той факт, що проживає в с. Рудники Миколаївського району Львівської області з іншим чоловіком. Не заперечила тієї обставини, що не знає як навчаються її діти, чим захоплюються, за які кошти харчуються, одягаються.

А тому, суд зазначає, що відповідачка була залучена до процесу прийняття рішень, розглядаючи провадження в цілому, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту її інтересів, однак своєю поведінкою свідомо нехтувала наданими їй правами та обов'язками, що в свою чергу також не відповідає інтересам дитини.

Отже, судом встановлено, що відповідачка від виконання своїх обов'язків відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо їх утримання та виховання ухиляється, не відвідує їх, не допомагає матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікуванням дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми взагалі, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти.

За таких обставин суд вважає, що такі дії відповідачки є навмисними і свідомо направлені на звільнення від утримання, догляду і будь-якого піклування, пов'язаного з вихованням дітей. Таке ставлення матері об'єктивно не може сприяти нормальному вихованню дітей, яким потрібно постійно відчувати на собі материнську любов, піклування, увагу та турботу.

Вищенаведене дає суду підстави для задоволення позову в частині позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав, відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки відмова матері від дітей є неправозгідною та суперечить моральним засадам суспільства.

Разом з тим, позов в частині призначення позивачки ОСОБА_1 опікуном неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підлягає до задоволення, оскільки в матеріалах справи відсутні та позивачем не подані докази,що вказане питання було предметом розгляду органу опіки та піклування та докази щодо існування на даний час спору щодо встановлення опікунства.

Щодо заявленої позивачем ОСОБА_1 позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, суд, перевіривши матеріали справи, приходить до переконання, що така вимога підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким, вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом.

Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітніх дітей, в даному випадку суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 76, 259, 263-265, ЦПК України, ст. ст. 19, 150, 155, 164, 165, 166, 182, 191 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні позову в частині призначення опікуна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації - АДРЕСА_1, фактичне місце проживання - АДРЕСА_2.

Головуюча - суддя Курус Р.І.