Номер провадження: 22-ц/785/3742/18
Номер справи місцевого суду: 520/9588/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Київського районного суду м.Одеси від 28.12.2017 року ОСОБА_1 про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Держави України про призначення досудового слідства, закриття кримінального провадження, відшкодування за рахунок коштів Державного Бюджету України матеріальної і моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії,

встановила:

11.08.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, відповідно до якого позивач просив призначити досудове слідство та закрити кримінальне провадження, яке відкрито прокуратурою м. Ленінграда та Іллічівською транспортною прокуратурою відповідно до ч. 3 ст. 130 КК РСФСР та ст. 125 КК УССР; зобовязати Пенсійний фонд нарахувати пенсію за віком, яку позивач не отримував протягом 6 місяців; зобовязати Київський районний суд м. Одеси, апеляційний суд Одеської області, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних та Верховний суд України вчинити певні дії; відшкодувати за рахунок коштів Державного Бюджету України матеріальну і моральну шкоду у розмірі 2959200,00 грн. та включити у трудовий стаж час, протягом якого позивач не працював.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2016 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.11.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 року, відмовлено у відкритті в порядку цивільного судочинства, за позовом ОСОБА_2 до Держави України в частині позовних вимог про призначення досудового слідства та закриття кримінального провадження, яке відкрито Прокуратурою м. Ленінграда та Іллічівською транспортною прокуратурою відповідно до ч. 3 ст. 130 КК РСФСР та ст. 125 КК УССР; зобовязання Пенсійного фонду нарахувати пенсію за віком, яку позивач не отримував протягом 6 місяців і зобовязання Київський районний суд м. Одеси, Апеляційний суд Одеської області, Вищий спеціалізований суд та Верховний суд України вчинити певні дії

Крім того ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2016 року зазначений позов в частині відшкодування за рахунок коштів Державного Бюджету України матеріальної і моральної шкоди та включення у трудовий стаж час, протягом якого позивач не працював, був залишений без руху та позивачу необхідно було вказати в якості належного відповідача відповідний орган державної влади, який на його думку порушив його права, свободи чи інтереси із значенням його місцезнаходження, поштового індексу, номери засобів зв'язку. Крім того суддя посилався на те, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, та згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними доповненнями та змінами) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Також позивачу необхідно було сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі та згідно вимог ст. 120 ЦПК України додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області 01.11.2016 року ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2016 року в частині судового збору скасовано та питання в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 28.12.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Положення статті 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовується в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає ухвали про залишення позовної заяви буз руху.

Повертаючи позовну заяву, суддя районного суду виходив з того, що у встановлений строк ухвала судді про залишення позовної заяви без руху не виконана, визначені недоліки заяви не усунуті.

Між тим з таким судженням судді районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху суддя районного суду вважав порушення при її поданні вимог Цивільного процесуального кодексу України та зазначив які саме порушення: позивачу необхідно було вказати в якості належного відповідача відповідний орган державної влади, який на його думку порушив його права, свободи чи інтереси із значенням його місцезнаходження, поштового індексу, номери засобів зв'язку. Крім того суддя посилався на те, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, та згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними доповненнями та змінами) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Також позивачу необхідно було сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі та згідно вимог ст. 120 ЦПК України додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 119 ЦПК України (тут і далі - у редакції, яка діяла на час постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху) позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позивачем ОСОБА_2 у позовній заяві викладені обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та зазначені докази, які позивач вважає такими, що підтверджують зазначені обставини, зазначено відповідача по справі, яким відповідно до ч.2 ст. 30 ЦПК України може бути держава.

Колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не є підставою для залишення позовної заяви без руху, адже такі вимоги не передбачені ч.2 ст. 119 ЦПК України.

Також, як вже було зазначено, ухвалою апеляційного суду Одеської області 01.11.2016 року ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2016 року в частині судового збору скасовано та питання в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також колегія суддів вважає помилковим посилання судді районного суду на порушення позивачем вимог ст. 120 ЦПК України та необхідність додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, оскільки за позову вбачається, що позивач звернувся з позовними вимогами що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, до яких правила ст. 120 ЦПК України щодо подання копій документів не поширюються.

Крім того у додатках до позовної ОСОБА_2 зазначено копія позовної заяви для відповідача та матеріали справи не містять належних доказів ненадання позивачем зазначеної копії.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Суддя районного суду не звернув уваги на ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, та передчасно дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про повернення позовної заявипорушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а тому постановлену у справі ухвалу за вимогами п.4 ст. 379 ЦПК України необхідно скасувати і направити питання про відкриття провадження до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи на розгляд іншого суду не ґрунтуються на нормах закону а тому задоволенню не підлягають.

У звязку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Київського районного суду м.Одеси від 28.12.2017 року про повернення позовної заяви - скасувати і направити питання про відкриття провадженнядля продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 19.04.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_3