УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

"27" квітня 2018 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі №640/20238/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2017 року представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних частках. Як на підставу позову посилається на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13.01.1984 року. До ЖБК вони вступили в 1989 році. Спірну квартиру вони придбали в період шлюбу, оскільки пайові внески сплачували разом.

Ухвалою суду від 11.01.2018 року у справі відкрито провадження.

25.04.2018 року до канцелярії суду позивачем подано заяву, у якій просить вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту - заборони відчуження квартири АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за відповідачем. В обґрунтування заяви посилається на те, що заходи забезпечення позову необхідні у звязку з тим, що предметом спору є поділ спільного майна подружжя, а відповідач намагатиметься відчужити квартиру, оскільки він вже отримав рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки ОСОБА_2 квапив суд та наполягав на розірванні шлюбу. Після цього, відповідач змінить паспорт, в якому буде відсутні відомості про минулий сімейний стан відповідача. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з предявленням позову або після відкриття провадження у справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України). Підстави для виклику сторін для розгляду заяви про забезпечення позову відсутні.

Предметом спору є визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд враховує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження вказаної квартири, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Більш того, з рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2018 року про розірвання шлюбу, вбачається, що фактичні шлюбні відносини припинені та сторони не проживали разом з 2005 року. Тобто з вказаного часу ОСОБА_2 не здійснював ніяких дій спрямованих на розірвання шлюбу.

З вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу у вересні 2017 року, а справу по суті розглянуто 13.04.2018 року, тобто наполягання ОСОБА_2 розірвати шлюб в судовому поряду протягом шести місяців, свідчить лише про прагнення розглянути справу у розумні строки, тому дака поведінка ОСОБА_2 не свідчить про його намір відчужити квартиру.

Відповідно до п. 4.4 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, правочин щодо розпорядження майном може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з документа, що посвідчує право власності, договору, укладеного між подружжям, акта цивільного стану про укладення шлюбу та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, за договором дарування, або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй (йому) особисто, тощо.

Тобто у разі намагання відчуження відповідачем вказаної квартири позивач про це дізнається, а нотаріус звернеться до позивача за згодою на відчуження спірної квартири. Розірвання шлюбу між сторонами 13.04.2018 року, не спростовує факту реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до п. 16 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26 червня 1992 року N2503-XII, обмін паспорта провадиться, зокрема, у разі зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові.

Однак, з рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2018 року, вбачається, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 прізвище не змінював, тобто підстави для обміну паспорту ОСОБА_2 у звязку з розірванням шлюбу не вбачається.

Таким чином, підстави для забезпечення позову відсутні, тому заява позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 81, 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі №640/20238/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя -