Справа № 344/7720/17
Провадження № 2/344/940/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

16 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особиб такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 стягнення витрат по оплаті судового збору. Позовні вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.04.2016 року. За вказаною адресою окрім нього, зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 Відповідачка зареєстрована за вказаною адресою, однак не проживає з 2012 року, так як виїхала на роботу за кордон, де і проживає більшість часу. Жодних особистих речей відповідачки в квартирі немає, витрати на утримання квартири не несе. Реєстрація ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та стягнути витрати по оплаті судового збору.

25.09.2017 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав до суду клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до якого просив визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 17, 18).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25.10.2017 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3 (а.с.22).

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої вимоги заявленого позову підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задоволити відповідно до клопотання про збільшення позовних вимог та проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача. Не заперечила щодо винесення заочного рішення (а.с. 67).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 60).

З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 29.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №507, та копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №58746485 від 10.05.2016 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 6-8).

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_3, за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 9, 10).

Згідно заяви №02-02/02017 від 10.04.2018 року, посвідченої паспортистом КП "Муніципальна інвестицйна управляюча компанія" ОСОБА_6, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 стверджують, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 68).

Позивач ОСОБА_1 вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3 у його квартирі, які насправді там не проживають, перешкоджає здійсненню ним права на вільне користування і розпоряджання майном. Крім цього, нарахування сум по оплаті житлово-комунальних послуг проводиться виходячи із кількості зареєстрованих в квартирі осіб.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_2, ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, створює перешкоди у здійсненні ним права власності, вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити.

Оскільки, відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несуть витрати по її утриманню, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 23.04.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.