ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/614/18
провадження № 4-с/753/103/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2018 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді: Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання: Степанишиної Г.А.,

представника скаржника ОСОБА_2

державного виконавця Бялого М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за

скаргою ОСОБА_3

вимоги скаржника : про визнання бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялого Максима Глібовича неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії,

заінтересована особа- боржник: ОСОБА_5,

представники учасників справи:

від скаржника: ОСОБА_2 (довіреність серія ННА №721529 від 22.02.2018 року (а.с.52);

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1)11.01.2018р. адвокат Костін І.П. в інтересах стягувача ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Бялого М.Г. у виконавчому провадженні №54390269, обґрунтовуючи вимоги тим, що проведеними виконавчими діями встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_5, зареєстровані ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її малолітня дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Реєстрація місця проживання у квартирі, що належить боржнику зазначених осіб, дає підстави вважати, що ОСОБА_8 перебувала або перебуває з ОСОБА_5 у шлюбі, або проживала разом з ним та їхньою дочкою ОСОБА_9 однією сім'єю, а майно ОСОБА_8 належить ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності. 01.12.2017р. в межах виконавчого провадження було подано клопотання про запит державного виконавця на предмет встановлення номеру облікової картки платника податків ОСОБА_8 Проте державним виконавцем не було здійснено жодних дій щодо встановлення цих відомостей. 22.12.2017р. в межах виконавчого провадження було подано клопотання про здійснення державним виконавцем дій виявлення майна ОСОБА_8, майно якої належить боржнику ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності, а також повторне клопотання про звернення до Державної фіскальної служби України з метою встановлення номеру облікової картки платника податків ОСОБА_8 Проте державний виконавець Бялий М.Г. усно повідомив, що жодних дій на підставі зазначених клопотань здійснювати не буде.

2)Вимоги скарги:

1.визнати бездіяльність державного виконавця Бялого М.Г., що полягає у нерозгляді клопотань від 01.12.2017р., 22.12.2017р. стягувача ОСОБА_3 неправомірною;

2.визнати бездіяльність державного виконавця Бялого М.Г., що полягає у нездійсненні заходів з примусового виконання рішення суду неправомірною;

3.зобов'язати державного виконавця Бялого М.Г. розглянути клопотання та провести певні виконавчі дії;

3)У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

4)Державний виконавець Бялий М.Г. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, на обґрунтування послався на те, що ОСОБА_8 не є стороною даного виконавчого провадження, тому вчиняти дії щодо виявлення її майна законних підстав не має. Визнав ту обставину, що в усній формі відмовив в задоволенні клопотання з підстав наведених суду.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5)Клопотання представника скаржника ОСОБА_2 від 15.03.2018р. про відкладення судового засідання призначеного на 16.03.2018р. (а.с.50)

6)Заява представника скаржника ОСОБА_2 від 26.03.2018р. про уточнення вимог скарги (а.с.64-65)

7)Клопотання державного виконавця про приєднання до матеріалів справи копії виконавчого провадження №54390269.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

8) Ухвалою суду від 22.01.2018р. скарга ОСОБА_3 залишена без руху, скаржнику наданий строк для усунення недоліків. (а.с.15)

9) 05.02.2018р. надійшла скарга ОСОБА_3 з виправленими недоліками. (а.с.19)

10) На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи від 01.03.2018р. справа передана в провадження судді Заставенко М.О. (а.с.41)

11) Ухвалою суду від 03.03.2018р. відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду на 16.03.2018р. (а.с.42)

12) Заінтересована особа-боржник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся судом в порядку визначеному законом, розгляд справи проведений за його відсутності відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України.

ІV.Фактичні обставини:

13) 23.06.2017р. Дарницьким районним судом м.Києва виданий виконавчий лист №753/9947/16 на підставі рішення суду від 23.01.2017р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення 9838056,80 набутих без достатньої правової підстави та 14469 грн. судового збору, а всього 9852525,80 грн. (а.с.74)

14) Постановою від 28.07.2017р. державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. відкрито виконавче провадження ВП №54390269 на підставі виконавчого листа №753/9947/16 на підставі рішення суду від 23.01.2017р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення 9838056,80 набутих без достатньої правової підстави та 14469 грн. судового збору, а всього 9852525,80 грн. (а.с.76)

15) Постановою від 28.07.2017р. державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. накладений арешт на все майно, що належить боржнику (а.с.78).

16) У власності ОСОБА_5 перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1( а.с.103)

17) Згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована з 03.12.2009 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована з 03.12.2009 року. (а.с.111-114).

18) На запит державного виконавця Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві листом від 20.12.2017р. проінформував, що перевіркою наявності актового запису про шлюб відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, за період з 01.01.2010 року по теперішній час не виявлено (а.с.132).

19) 01.12.2017р. до Головного територіального управління юстиції у місті Києві управління державної виконавчої служби надійшло клопотання представника Стягувача ОСОБА_3 звернутись до Державної фіскальної служби України із запитом на предмет встановлення номеру облікової картки платника податків ОСОБА_8 (а.с.125-126).

20) 22.12.2017р. до Головного територіального управління юстиції у місті Києві управління державної виконавчої служби надійшло клопотання представника Стягувача ОСОБА_3 з повторною вимогою звернутись до Державної фіскальної служби України із запитом на предмет встановлення номеру облікової картки платника податків ОСОБА_8 а також із запитом до Головного сервісного центру МВС в м.Києві про наявність транспортних засобів у ОСОБА_8, отримати всю необхідну інформацію про майно ОСОБА_8, її кошти та доходи, у тому числі конфіденційну, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Та інших джерелах, здійснити інші необхідні дії в компетенції державного виконавця. Спрямовані на виявлення майна. Коштів та доходів ОСОБА_8 (а.с.127-128).

21) За результатами перевірки за скаргою представника стягувача матеріалів виконавчого провадження №54390269 Постановою №1/14-2018 від 17.01.2018р. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подолянко І.А. встановлено, що правових підстав для проведення виконавчих дій, в тому числі отримання інформації відносно ОСОБА_8, яка не є боржником по виконавчому документу, у державного виконавця відсутні. (а.с.144-146)

V.Норми права та відповідні правовідносини:

22) Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність суб'єктів владних повноважень врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами, ці правові документи дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

23) Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

24) Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

25) Більше того, згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Таким чином, здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням та нездійсненням певних дій.

26) Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз'яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

27) Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх самостійно, визначено Закон України «Про виконавче провадження».

28) Закон України "Про виконавче провадження"

Стаття 1. Виконавче провадження

1. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2. Засади виконавчого провадження

1. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов'язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об'єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Стаття 13. Строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій

1. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 10. Заходи примусового виконання рішень

1. Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 15. Сторони виконавчого провадження

1. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стаття 18. Обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців

1. Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

…….

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

5. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

29) Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Вимоги скарги представника стягувача ОСОБА_3 обґрунтовані доводами про те, що на його думку ОСОБА_8 перебуває, або перебувала в шлюбі з боржником, і на майно набуте під час шлюбу, що належить ОСОБА_8 може бути звернуто стягнення.

30) З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем здійснювались дії щодо встановлення майна та рахунків боржника, отримання інформації про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, про документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон боржника, про перетинання державного кордону боржником, про перебування в шлюбі боржника.

31) В той же час, в матеріалах виконавчого провадження відсутнє рішення державного виконавця прийняте в порядку визначеному законом за результатом розгляду клопотань представника скаржника від 01.12.2017р. та 22.12.2017р., отже клопотання не розглянуті.

32) Таким чином, вимога скарги в частині визнання бездіяльності державного виконавця в частині не розгляду клопотання представника стягувача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

33) Щодо вимог скарги про зобов'язання державного виконавця вжити заходи, щодо встановлення майна третьої особи, суд додатково наголошує на тому, що він не вправі підміняти орган виконавчої служби та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного виконавця вказуючи на те, яке саме рішення він має прийняти, а відтак в даному випадку відсутні належні процесуальні підстави для зобов'язання його вчинити певні дії. Державний виконавець зобов'язаний неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання рішень в силу закону, а не внаслідок його зобов'язання судом.

Керуючись статтями 260, 268, 354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялого Максима Глібовича, що полягали у нерозгляді клопотань стягувача від 01.12.2017р., 22.12.2017р.

Зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялого Максима Глібовича розглянути клопотання стягувача від 01.12.2017р., 22.12.2017р.

В решті вимог скарги- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали направити учасникам судового процесу невідкладно після її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Отже, строки оскарження ухвал в апеляційному порядку складає 15 календарних днів, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції

Повний текст ухвали складений 02.04.2018 р. о 09 год. 00 хв.

Суддя: М.О. Заставенко