Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог Баранинська сільська рада та Ужгородський районний відділ міграційної служби Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог Баранинська сільська рада та Ужгородський районний відділ міграційної служби Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що згідно з укладеним, та нотаріально посвідченим, договором купівлі продажу 20.12.2010, ОСОБА_2 (27.04.1983 р.н.) продав ОСОБА_1 (1968 р.н.) частку домоволодіння під № 86, що знаходиться по вулиці Центральній в с. Підгорб Ужгородського району. Наведений договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 20.12.2010 і зареєстровано у реєстрі під номером 3537.

Після укладення наведеного вище правочину відповідач ОСОБА_2 добровільно звільнив житловий будинок і особисто передав ключі та всі інші документи по наведеному нерухомому майну позивачу.

Після звільнення будинку у с. Підгорб, відповідач не завершив процедуру зняття із реєстрації попереднього місце проживання (реєстрації). Тобто, в момент переїзду із будинку за адресою: с. Підгорб вул. Центральна 86 в будинок за адресою: с. Камяниця вул. Лужанська 2/8 у відповідача виник обовязок знятися із державної реєстрації по попередньому місцю проживання. Доказом обставини, що відповідач не знятий із реєстрації по старому місцю проживання є довідка Баранинської сільської ради від 05.12.2017 за № 1771.

Позивач - ОСОБА_1 звернувся рекомендованим листом до ОСОБА_2 з вимогою знятися з реєстрації по попередньому місцю проживання. Такий лист було направлено у серпні місяці 2017 року на адресу проживання відповідача (с. Камяниця вул. Лужанська 2/8 Ужгородського району), яку відповідач особисто назвав після переїзду із с. Підгорб у м. Ужгород, проте жодної відповіді не отримав, у звязку з чим просить суд визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1) таким що втратив право користування житлом у будинку за адресою: с. Підгорб, вул. Центральна будинок 86, із зняттям останнього з реєстрації в Ужгородському районному відділі головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області, та Баранинській сільській раді.

За ухвалою від 29.12.2018 року судом було прийняте рішення розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано строк на надання письмових заяв сторонам.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином шляхом публікації інформації про час і місце розгляду справи на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідач у встановлений строк до суду відзив на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, а тому враховуючи ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судове засідання у справі було призначене на 12.04.2018 року на 16 год. 20 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як пять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою з урахуванням факту перебування головуючого судді на лікарняному у період з 16.04.2018 року по 23.04.2018 року є - 24.04.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на будинок за адресою - Ужгородський район, с. Підгорб, вул. Центральна, 86, належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі договору купівлі продажу від 20.12.2010, укладеним між ОСОБА_2 (27.04.1983 р.н.) та ОСОБА_1 (1968 р.н.). Наведений договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3, 20.12.2010 і зареєстровано у реєстрі під номером 3537. Даний факт також підтверджується витягом з реєстру права власності № 116421938, який міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з довідки Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, згідно погосподарського обліку сільської ради, зареєстрованими в житловому будинку, за адресою с. Підгорб, вул. Центральна, 86, значаться: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пункт 1 частини першої статті 346 ЦК право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).

У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

За змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в цій частині.

Що ж стосується вимоги про зняття з реєстрації, то вона є такою, що заявлена передчасно, оскільки судове рішення, яке є підставою для зняття з реєстрації ще не предявлялося до виконання, відтак відсутнє порушене право позивача.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у звязку з чим суд, вважає за необхідне витрати із сплати судового збору в сумі 640,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача, а решту суми сплаченого судового збору необхідно покласти на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст. 10, 81, 83, 141, 223, 229, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 391, 346 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог Баранинська сільська рада та Ужгородський районний відділ міграційної служби Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком за адресою: Ужгородський район, с. Підгорб, вул. Центральна, 86.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, витрати із сплати судового збору в сумі 640,00 грн. (шістсо т сорок гривень 00 коп.).

Решту витрат зі сплати судового збору покласти на позивача.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5