Справа № 351/496/18
Номер провадження №2/351/411/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Балинцівської сільської ради про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися у суд із позовом до Балинцівської сільської ради про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка померла 08.05.2013 р., належало по 1/4 частині житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд по вул. І.Франка,5 в с. Балинці, Снятинського району, Івано-Франківської області. Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складалася з належної їй частки спірного будинковолодіння, а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Балинцівської сільської ради. Після її смерті спадкоємцем за заповітом став її син ОСОБА_1

Оскільки ОСОБА_1 на час смерті своєї мами проживав з нею, тому він вважається таким, що прийняв спадщину, та став співвласником 1/2 частини спірного будинковолодіння. Державним нотаріусом Другої Снятинської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку.

Однак в звязку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та частки в свідоцтві на право особистої власності не визначені, державним нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом.

Позивачі подали до суду заяву, якою позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов просили задоволити, а справу просила розглядати за їх відсутності.

Представник відповідача Балинцівської сільської ради, подав до суду заяву, де зазначив, що позов визнає, справу просить розглядати у відсутності представника Джурівської сільської ради.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 10.02.1998 р., слідує. що жилий будинок приналежними до нього будівлями та спорудами, який роташований в с. Балинці, вул. Леніна, №5 дійсно належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Снятинської районної ради народних депутатів №216 від 11.11.1987 р.

Довідки від 20.02.2018 р. №218, виданої Балинцівською сільською радою, слідує, що станом на 15.04.1991 р. в колгоспному двору були зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

З свідоцтва про смерть, Серія І-НМ №166236 ваданого на ОСОБА_4, слідує, що остання померла 08.05.2013 р.

З заповіту від 22.12.2008 р., посвідченого секретарем Балинцівської сільської ради, слідує, що ОСОБА_4 заповіла все своє майно на користь ОСОБА_1

З довідки від 15.05.2017 р. №701, виданої Балинцівською сільською радою, слідує, що за ОСОБА_4, яка померла 08.05.2013 р. зареєстровано житловий будинок в с. Балинці, вул. І.Франка,5. На день смерті крім ОСОБА_4 зареєстровані і проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2- син, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3- невістка. З дня смерті ОСОБА_4 в управління спадковим майном вступив син ОСОБА_1, який хоронив тіло померлої проводив поминальний обід, обробляє присадибну ділянку, сплачує комунальні послуги і проживає в спадковому будинку. Заповіт від імені померлої ОСОБА_4 посвідчувався в Балинцівській сільській раді в реєстрі №436 від 22.12.2008 р., який не скасований, не змінений і являється дійсним.

З свідоцтва про право на спадщину за заповіт від 04.09.2014 р., вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4, є її син ОСОБА_1

Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в с. Балинці, вул. І.Франка,№5, Снятинського району після смерті матері ОСОБА_4 померлої, 08.05.2013 р., у звязку з невизначністю часток у колгоспному дворі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що не визначеність часток в майні колишнього колгоспного двору не є підставою відмови у захисті права позивачів, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачі, набули право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.І.Франка, №5 в с.Балинці, Снятинського району Івано Франківської області, а саме: за ОСОБА_1 на 1/2 частини, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на 1/4 частини, вищезазначеного будинковолодіння.

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. І.Франка, №5 у с.Балинці, Снятинського району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. І.Франка, №5 у с.Балинці, Снятинського району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. І.Франка, №5 у с.Балинці, Снятинського району Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.