ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року

м.Суми

Справа №591/5714/17

Номер провадження 22-ц/788/630/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче-комерційне підприємство «Нотекс»,

третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в складі судді Клименко А.Я., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ВКП «Нотекс», третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, в якому просила усунути перешкоди у користуванні приміщенням загального користування - технічним поверхом багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити ТОВ «ВКП «Нотекс» відчужувати будь-яким способом квартири, що розташовані на горищному поверсі (11 поверх) будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що квартири будуть продані, власники квартир будуть добросовісними набувачами, спір про законність переобладнання горища на житлові квартири буде зачіпати їх права, що призведе до збільшення обсягу позовних вимог та залучення інших співвідповідачів, заподіяння шкоди набувачам квартир у разі задоволення позовних вимог.

Крім того вказувала, що подальший продаж квартир відповідачем ускладнить відновлення її порушеного права як співвласника багатоквартирного житлового будинку на користування підсобними приміщеннями будинку, а саме технічним поверхом, який передбачений технічними документами.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 посилаючись на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки нові власники квартир укладуть з відповідачем договори купівлі-продажу квартир, а за законом право власності є непорушним і ніхто не може бути позбавлений права власності на майно.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКП «Нотекс» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказувало, що у разі задоволення заяви позивача та накладення заборони на продаж квартир відповідачу буде завдано збитки, оскільки він буде позбавлений можливості реалізувати квартири, на будівництво яких уже були витрачені кошти.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника ТОВ «ВКП «Нотекс» - адвоката Марченка І.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову мотивована тим, що відсутні обставини, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2015 року між ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Нотекс» та ОСОБА_1 укладено договір № 92 про інвестування у будівництво житла, відповідно до умов якого, об'єктом капітального будівництва є десятиповерховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

21 квітня 2016 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області затверджено декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме: будівництво 10-ти поверхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями (корпус № 1), АДРЕСА_1.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 17 листопада 2016 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, 07 травня 2015 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт по реконструкції нежитлових приміщень по АДРЕСА_1.

25 липня 2016 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області затверджено декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме: реконструкція нежитлових приміщень під квартири у АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу будь-яким способом відчужувати квартири, ОСОБА_1 не надала суду належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду. Її заява ґрунтується лише на припущеннях.

Крім того, обраний позивачем захід забезпечення позову є втручанням у господарську діяльність відповідача і є не співмірним із заявленими вимогами.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновку суду щодо відсутності передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не свідчать про неправильне вирішення судом заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального закону, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю.Кононенко

О.М. Біляєва

В.І.Криворотенко