АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/239/16-ц 22-ц/774/375/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 216/239/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони справи :

позивач ОСОБА_1 освіти виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу,

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Бикановим І.Р. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 освіти виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу ( надалі ОСОБА_1 освіти) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В мотивування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_1 освіти виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу була виплачена на виконання рішення суду моральна та матеріальна шкода заподіяні ОСОБА_5 внаслідок смерті її сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який загинув 06.06.2012 р. під час перебування у літньому-оздоровчому таборі «Парус» при КЗШ № 10, що сталося з вини відповідачів ОСОБА_3, яка на період вчинення нею правопорушення працювала в КЗШ №10, на підставі наказу №96 КЗІП №10 від 11.05.2012 р. виконувала обовязки вихователя літнього табору «Парус» при КЗШ №10, та ОСОБА_2, яка працювала в КЗШ№10, на підставі наказу №96 КЗШ №10 від 11.05.2012 р., виконувала обовязки начальника літнього табору «Парус» при КЗШ №10.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.01.2013 р. ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, а ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.07.2014 р. по цивільній справі № 216/7530/13-ц, за позовом ОСОБА_5, стягнуто з виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_7 ради на її користь моральну шкоду у сумі 50000 грн., та з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 витрати на поховання її сина у сумі 8117,20 грн., витрати на лікування ОСОБА_5 у сумі 164,85 грн. та моральну шкоду у сумі 100000 грн.

Уповноваженим органом управління КЗШ № 10 є відділ освіти виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, у звязку з чим, останній сплатив витрати які були стягнені рішенням суду на користь ОСОБА_5 на загальну суму 108282,05 грн., тому в порядку зворотної вимоги відповідно до ст.1191 ЦК України просив суд стягнути виплачені кошти солідарно з відповідачів.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 освіти шкоду в поряду регресу шкоду у розмірі 108282,05 грн. та судові витрати з кожної по 689 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4П, подав апеляційну скаргу. В якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову відділу освіти в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом не враховано, що ухвалою ВССУ від 03.12.2014 року рішення суду в частині вимог до Виконавчого комітету скасовано та передано на новий апеляційний розгляд, тому підстави для стягнення відсутні. Також вважає, що судом не враховано, що між ОСОБА_3 та позивачем відсутні будь які відносини, також трудові, які мали місце лише із КЗШ№10, тому позивач є неналежним стягувачем коштів. Також вважає недоведеним факт сплати ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 108117 грн. позивачем.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_7.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_7.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 216/7530/13-ц від 29.07.2014 р. стягнуто з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 Криворізької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_5 витрати на поховання її сина у сумі 8117,20 грн., витрати на лікування у сумі 164,85 грн. та моральну шкоду у сумі 100000 грн., а з Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_7 ради на користь ОСОБА_5 50 000 грн. моральної шкоди ( а.с.9-16).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2014 р. в частині позовних вимог до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради рішення скасовано, справу в тій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. За результатами якого рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2015 р. у справі № 216/7530/13-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_7 ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок злочину відмовлено. ( а.с.161-163).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частина 6 ст.82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

В рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2015 р. у справі № 216/7530/13-ц встановлено, що вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 22.01.2013 р. встановлено спільну вину ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у загибелі сина позивача (ОСОБА_5М.) ОСОБА_8 через їх службову недбалість. Відповідачі на час вчинення кримінального проступку перебували у трудових відносинах з КЗШ № 10 ( а.с.162).

Згідно статуту Криворізька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Криворізької міської ради Дніпропетровської області є комунальним закладом, неприбутковою організацією. Положеннями 1.6,1.7 Статуту закріплено, що власником майна закладу є територіальна громада міста. Безпосередньо заклад підпорядковується відділу освіти виконкому Центрально-Міської районної у місті ради. Згідно п.7.3. Статуту майно закладу є власністю територіальної громади й закріплюється за ним на праві оперативного управління з обмеженням правомочності розпорядження, лише за згодою власника або уповноваженого ним органу ( а.с.21-33).

Згідно відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за №232 органом державного управління закладу є районні у містах ради та їх виконавчі органи ( а.с.19)

Як видно з матеріалів справи, згідно платіжних доручень №№ 943, 944, 945 від 25.09.2015, платником в яких зазначений ОСОБА_1 освіти Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу сплачено у загальному розмірі 108282,05 грн., з яких на відшкодування моральної шкоди 100000грн., коштів на лікування матері учня 164,85 грн., коштів на поховання учня КЗШ № 10 -8117,20 грн. ( а.с.2,3).

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 освіти виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу просив суд стягнути з відповідачів солідарно виплачені коти в порядку регресу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та солідарного обовязку відповідачів, сплатити в порядку регресу кошти, виплачені потерпілій за вчинення ними злочинних дій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно положення ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як роз'яснено Верховним Судом України у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами), що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно довідки про зміни до кошторису на 2015 рік виданою Начальником відділу освіти виконкому Центрально-Міської районної у місті ради за вих №1087 від 26.08.2015 р. на підставі рішення сесії від 26.08.2015 року, затверджено видатки державного органу на суму 108300 грн.( а.с.236).

Матеріали справи містять докази про сплату позивачем ОСОБА_1 освіти виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу на користь потерпілої від злочину ОСОБА_9 присуджені судовим рішенням, яке набрало законної сили грошові кошти у загальному розмірі 108282,05 грн., тому доводи апеляційної скарги представника відповідача про не доведення факту оплати спростовуються наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, що підтверджує факт оплати коштів, присуджених рішенням суду позивачем.

Оскільки позивач, який зазначений у платіжних дорученнях від 25 вересня 2015 року платником здійснив оплату стягнутих коштів за судовим рішення, він наділений правом зворотної вимоги, тому є належним позивачем у справі, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на відсутність трудових правовідносин між сторонами, як відсутність правової підстави для стягнення коштів в порядку регресу, колегія суддів вважає неприйнятними, такими що спростовуються матеріалами справи.

Позивач ОСОБА_1 освіти виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу набув право зворотної вимоги, оскільки сплатив потерпілій від злочину присуджені судовим рішенням грошові кошти, як орган управління КЗШ №10, що діяв на підставі Статуту. Відповідачі перебували у трудових відносинах із КЗШ №10, в якій ОСОБА_3 виконувала обовязки вихователя літнього табору «Парус» , а ОСОБА_2, виконувала обовязки начальника літнього табору «Парус» при КЗШ №10, тобто перебували у трудових відносинах.

Посилання в апеляційній скарзі на стягнення коштів за скасованим судовим рішенням не знайшли свого підтвердження. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.07.2014 р. в частині стягнення з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 на користь ОСОБА_5М витрати на поховання її сина у сумі 8117,20 грн., витрати на її лікування у сумі 164,85 грн. та моральну шкоду у сумі 100000 грн. ухвалою суду касаційної інстанції залишено без змін.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: