РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/7543/17

Провадження№2/751/59/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Дасюк Н.В.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1 (не прибула)

представник позивача - Пирковський Ю.Ф.

представник відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 12 166,20 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 12.07.2007 року, а також понесених судових витрат (а.с.2-4).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2007 року відповідач у ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2 600 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте зобов'язання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 19.10.2017 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 12 166,20 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити повністю з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив (а.с.109-122). Після перерви у судове засіданні не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, з підстав зазначених у відзиві (а.с.105-107), також просить застосувати строки позовної даності до спірних правовідносин (а.с.98).

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

12.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н (а.с. 11-25, 86-89), за яким відповідач отримала кредит у розмірі 2 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо за законом ця форма для даного виду договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг».

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які, таким чином, отримують доступ до всіх послуг банку.

Підписавши 12.07.2007 року заяву, ОСОБА_1 приєдналася до запропонованих ПАТ КБ «ПриватБанк» Умов та Правил надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах, і укладення кредитного договору саме таким чином не суперечить чинному законодавству України. Також відповідно до даної заяви, відповідачка погодилася вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи Банку складовими частинами договору.

Отже відсутність підпису на вказаних умовах не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 не була з ними ознайомлена, враховуючи вказані Умови заяви. Також відповідач була ознайомлена з умовами кредитування із використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», що підтверджується її підписом (а.с.86-87).

Строк дії картки НОМЕР_2, яку було видано відповідачу, було встановлено до липня 2015 року. Також у 2015 році відповідачеві по даному кредитному договору було видано картку НОМЕР_3 терміном дії до червня 2019 року (а.с.133).

Банком при оформленні кредитної картки відповідач був сфотографований з нею, на підтвердження чого позивачем надано копію фотокартки (а.с.166).

Представником відповідача надано фотокартку (а.с.171) на спростування факту того, що на вищевказаній фотокартці (а.с.166) зображена не відповідач. Однак суд не приймає до уваги вказану фотокартку, оскільки фото було зроблено 10.04.2018 року, а карки відповідач отримувала у 2007 та у 2015 роках.

Відповідно п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил, клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Так, відповідно Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

В ході розгляду справи відповідачем та його представником не було спростовано доказів щодо факту отримання нової картки по вказаному договору, а також не було надано суду доказів того, що відповідач зверталася до банківської установи з заявою про закриття карткового рахунку.

У відповідності до положень п.1.1.3.2.4 Умов банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п.1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Згідно п.2.1.1.5.4 Умов позичальник зобов'язаний у разі незгоди із змінами Правил та/або тарифів банку звернутися в банк для розірвання договору та погасити заборгованість.

Відповідач не зверталась до банку із заявою про розірвання договору та продовжувала користуватись кредитною карткою, про що свідчить виписка по картковому рахунку (а.с.123-131).

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, що передбачений Договором.

Відповідачем порушені умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим станом на 19.10.2017 утворилась заборгованість в сумі 12 166,20 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 1007 грн 46коп, заборгованість по відсоткам - 1906 грн 50коп, заборгованість за пенею - 8196 грн 71коп, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 555 грн 53коп, що підтверджується наданим банком розрахунком (а.с.8-9).

Представником відповідача заявлено клопотання про застосування судом при вирішенні даної справи строку позовної давності: загальної та спеціальної (а.с.98).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вимоги про стягнення пені згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою її, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Крім того, слід зазначити, що пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним у постанові від 22.10.2014 року у справі №6-127цс14, обов'язковість якої регламентована приписами статті 360/7 ЦПК України, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

З виписки по проведенню операцій по платіжним карткам (а.с.123-131) вбачається, що останній раз кошти на погашення суми заборгованості по рахунку надходили 17.03.2017 року в сумі 200 грн. Строк дії карти встановлений до червня 2019 року. В суд з позовом ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось 25.10.2017 року (а.с.134), тобто в межах строку позовної давності.

Виходячи з цього, заявлені банком вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом - 1007 грн 46коп, заборгованості по відсоткам - 1906 грн 50коп підлягають задоволенню.

Також підлягають частковому задоволенню вимоги про стягнення з відповідача пені.

Відповідно пункту 2.1.1.12.6.1 Договору, у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

З виписки по проведенню операцій по платіжним карткам (а.с.123-131) та розрахунку заборгованості (а.с.5-9) вбачається, що банком нараховано пеню за прострочення зобов'язань в розмірі 6 346 грн 71 коп та пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в розмірі 1850 грн 00 коп, яка загалом становить 8 196 грн 71 коп.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Оскільки банк звернувся до суду 25.10.2017 року, а тому з 01.11.2016 року, згідно розрахунку заборгованості за договором від 19.10.2017 року, в межах строку спеціальної позовної давності підлягає стягненню пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн відповідно пункту 2.1.1.12.6.1 Договору в сумі 1 200 грн.

Однак у стягненні пені за прострочення зобов'язань в розмірі 6 346 грн 71 коп слід відмовити за необґрунтованістю, так як не надано суду доказів, зокрема тарифів та не зазначено відповідно до якого пункту умов нарахована дана пеня. Крім того, Умовами передбачено саме стягнення пені у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн, яку і було нараховано банком.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне.

Із пункту 2.1.1.7.6 Договору вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Однак як вбачається із довідки про умови кредитування (а.с.88) відсутнє зазначення суми штрафу, яку позичальник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання. Матеріали справи, в тому числі і виписка по рахунку не містить тарифів щодо розміру штрафів.

Також, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафів в сумі 500 грн (фіксована частина) та 555,53 грн (процентна складова) слід відмовити.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 12.07.2007 рокув сумі 4 113 грн 96 коп, з них: заборгованість за кредитом - 1 007 грн 46 коп, заборгованість за відсотками - 1 906 грн 50 коп, пені - 1 200 грн 00 коп.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 541,03 грн (1600х4113,96/12166,20).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 261, 525, 526, 530, 533, 543, 549, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором від 12.07.2007 року в розмірі 4 113 (чотири тисячі сто тринадцять) грн 96 коп, з них: заборгованість за кредитом - 1 007 грн 46 коп, заборгованість за відсотками - 1 906 грн 50 коп, пені - 1 200 грн 00 коп

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 541 (п'ятсот сорок одну) грн 03 коп судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.04.2018 року.

Суддя Н. В. Маслюк