Категорія: 72 Номер провадження 22-ц/775/586/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

судді- доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

секретаря: Глушка С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду від 31 жовтня 2012 року (під головуванням судді Марченко Л.М.) у справі номер 0528/12265/2012 за заявою Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року представник Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради звернувся до суду з вказаною заявою, в якій посилався на те, що управлінням було проведено перевірку ? частки житлового приміщення, розташованого за адресою: м. Краматорськ, вул. Червона Зоря, 17.

При перевірці було встановлено,що ? частка житлового приміщення належала на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, який мешкав за вказаною адресою і помер 22.08.1989 року. На момент огляду в будинку ніхто не проживав.

Представник управління просив визнати спадкове майно після смерті ОСОБА_4 відумерлим та передати його у власність територіальної громади міста Краматорська.

Рішенням Краматорського міського суду від 31 жовтня 2012 року заяву задоволено та визнано спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 22.08.1989 року, у вигляді ? частки жилого будинку №17 по вул. Червона Зоря у м. Краматорську відумерлою, передано її у власність територіальної громади міста Краматорська.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, який не був учасником у справі, оскаржив його в апеляційному порядку.

Зазначив, що участі у справі не брав, але вказане рішення стосується його прав. 08 лютого 2017 року йому стало відомо, що рішенням Краматорського міського суду від 31 жовтня 2012 року будинок, в якому він зареєстрований з дитинства, який є спадщиною за законом після смерті його батька ОСОБА_4, померлого 22.08.1989 року, та який він фактично прийняв у спадщину відповідно до ч.1 ст.1222, 1223, 1258,1261, ч.3 ст.1268 ЦК України визнано відумерлою. Зазначив, що копію рішення суду він отримав в архіві Краматорського міського суду 15.02.2018 року. Просив скасувати рішення Краматорського міського суду від 31 жовтня 2012 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради посилалося на те, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані, а рішення суду є законним, просить залишити рішення Краматорського міського суду від 31 жовтня 2012 року без змін.

Вказує, що станом на дату смерті ОСОБА_4 , 22.08.1989 року, діяв ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року, тому відповідно для прийняття спадщини спадкоємцям слід було користуватись положеннями ст.549 цього Кодексу. Апелянт не міг вступити в управління або володіння спадковим майном. В його інтересах його мати ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини також не зверталась. Тому, апелянт не прийняв спадщину у відповідності до законодавства, яким було передбачено спадкування.

До зазначених в апеляційній скарзі правовідносин не підлягають застосуванню статті ЦК України від 16.03.2003 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 року.

Водночас апеляційна скарга не містить посилань на ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 року, яким саме передбачено порядок прийняття спадщини з дати її відкриття та визначено дії, які свідчать про прийняття спадщини.

В судове засідання з'явився ОСОБА_2, представник Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність (а.с.111).

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Визнаючи спадщину відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, заповіту померлий не залишив,спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались протягом року з часу відкриття спадщини, тому є підстави для визнання спадщини відумерлою у відповідності до положень ст. 1277 ЦК України.

Разом з тим,такий висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.1988 року на праві власності належала ? частка житлового будинку №17 по вул. Червона Зоря у м. Краматорську, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі- продажу від 28.04.1995 року належала інша ? частка житлового будинку №17 по вул. Червона Зоря у м. Краматорську, що підтверджується даними БТІ м. Краматорськ.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 22.08.1989 року, про що зроблений актовий запис №503 від 25.08.1989 року.

За інформацією Другої краматорської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, заповітів від його імені не посвідчувалося.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 послався на те, що в будинку, який є спадщиною після смерті його батька ОСОБА_4, він зареєстрований з дитинства і він фактично прийняв спадщину. На підтвердження ним надано копію паспорту з відміткою про його реєстрацію в спірному будинку 01.12.2005 року та довідку голови комітету мікрорайону №5 від 21.08 2017 року, із якої вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 за адресою вул. Історична (ОСОБА_6), будинок 17 (1/2) в місті Краматорськ був зареєстрований ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_5, які мешкали по вулиці Юбілейній 23/81 в м.Краматорську.

Часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_4,тобто 22 серпня 1989 року.

Звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму статті 1277 ЦК України 2003 року.

Заяви про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу 2 ЦПК України.

Відповідно до статті 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення ст. 1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України - з 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Суд першої інстанції, визнаючи спадщину відумерлою з посиланням на положення ст. 1277 ЦК України не врахував, що правовідносини виникли в 1989 році, тобто в період дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, яким не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального права, судове рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 368,374, 376,382 ЦПК України, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду від 31 жовтня 2012 року скасувати.

В задоволенні заяви Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2018 року.

Судді: