АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Херсон

справа № 648/1531/17

провадження № 22-ц/791/390/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарРябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Сокирко Л.М. від 27 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_6, від імені якої діє ОСОБА_7, до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_6, від імені якої діє ОСОБА_7, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_9, після смерті якого залишилось спадкове майно.

Вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка.

До першої черги спадкоємців за законом також належать син померлого ОСОБА_8 та на підставі договору про зміну черговості одержання права на спадкування сестра померлого ОСОБА_5

У встановлені законом строки заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка вона не подала у зв'язку із неправильним написанням в свідоцтві про шлюб її прізвища російською мовою як Понамаренко.

Посилаючись на те, що її постійним місцем проживання та роботи є місто Москва, Російська Федерація, що стало перешкодою в оформленні повторного свідоцтва про реєстрацію шлюбу українською мовою, яке вона отримала лише 26.04.2017 року, в той час як строк для прийняття спадщини закінчився 23.04.2017 року, позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням суду від 27 грудня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо наявності підстав для визначення ОСОБА_6 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не відповідають обставинам справи та нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, а також зроблені без врахування інтересів інших спадкоємців за законом.

У письмово викладеному відзиві на апеляційну скаргу позивач її доводи не визнала. Вважає, що тривалий час перебування за межами України є об'єктивною та поважною причиною неприйняття спадщини після чоловіка у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із пунктом 8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає перегляду в апеляційному порядку Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Білозерський районний суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивовано тим, що виїзд позивача за межі України позбавив її можливості вчинити необхідні дії щодо прийняття спадщини після чоловіка у визначений законом строк. Враховуючи наведену обставину, суд вважав, що причини пропуску ОСОБА_6 строку на прийняття спадщини є поважними, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, зареєстрованим місцем проживання якого було АДРЕСА_1

Після ОСОБА_9 залишилось спадкове майно - жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, який він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав після батька- ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом, які у встановлений ст.1270 ЦК України строк прийняли спадщину після ОСОБА_9, є його син - ОСОБА_8 та рідна сестра - ОСОБА_5 на підставі договору про зміну черговості одержання права на спадкування, укладеного нею з ОСОБА_8 та посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Лубянським А.В. 03.05.2017р. за р.№248.

ОСОБА_6 перебувала із спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі, однак на час відкриття спадщини постійно з ним не проживала та у встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подала.

Відповідно до положень ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

15 травня 2017 року ОСОБА_6 отримала повідомлення приватного нотаріуса Білозерського районного нотаріального округу Лубянського А.В. про неможливість подачі заяви про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_9 з підстав неприйняття нею спадщини у визначений законом строк та відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, на вчинення такої дії.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи надані позивачем докази щодо перебування за межами України, суд встановив, що вона із шести місяців, які визначені законом для прийняття спадщини, перебувала на території України тільки одинадцять днів, однак не з'ясував та в рішенні не зазначив, які труднощі у останньої виникли для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом цих днів та чи були ці труднощі об'єктивними, непереборними та істотними.

Із пояснень сторін та інформації, наданої суду Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що позивач протягом тривалого періоду часу (понад 15 років) проживає в Російській Федерації, в м.Москва, має там постійну роботу.

Відповідно до положень ст.ст.38, 98, 100 Закону України «Про нотаріат» консульські установи України вчиняють нотаріальні дії, зокрема засвідчують справжність підпису на документах. Нотаріуси приймають документи, складені відповідно до вимог іноземного права. Документи, складені за кордоном з участю іноземних властей або які від них виходять, приймаються нотаріусами за умови їх легалізації органами Міністерства закордонних справ. Без легалізації такі документи приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Законом №240/94-ВР від 10.11.1994 року Україна ратифікувала Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, учасником якої є Російська Федерація.

Згідно із ст.13 зазначеної Конвенції документи, що на території однієї із Договірних сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях Договірних сторін без будь-якого спеціального посвідчення.

Наведені норми матеріального права регулюють питання вчинення громадянами України нотаріальних дій, до яких відноситься подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, за межами України та передбачають право таких громадян засвідчити справжність підпису на відповідній заяві як в консульській установі України, так і у нотаріуса, в даному випадку, Російської Федерації.

Суд, погодившись з доводами позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини через триваючу відсутність в Україні, не з'ясував, чому вона не звернулася для вчинення такої нотаріальної дії в консульську установу України на території Російської Федерації або до нотаріуса в м.Москва та не надіслала оформлений в установленому порядку документ нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

На будь-які об'єктивні труднощі, які були перешкодою для вчинення необхідної для прийняття спадщини нотаріальної дії позивач не послалася і їх наявність не доводила, а наведена нею в позовній заяві обставина щодо необхідності отримання свідоцтва про шлюб на українській мові не могла бути перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини після чоловіка у встановлений законом строк, особливо з врахуванням того, що з 20.04.2017 року ОСОБА_6 перебувала на території України (строк для прийняття спадщини закінчився 23.04.2017р.).

Таким чином, колегія суддів зробила висновок про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та вважає, що наведені позивачем обставини для надання додаткового строку для прийняття спадщини не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали їй у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в розумінні положень ст.1272 ЦК України.

Отже, ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_6 позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.

На підставі викладеного, ст.1272 ЦК України, керуючись ст.ст.367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6, від імені якої діє ОСОБА_7, до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року

Суддя Л.В. Пузанова