Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4772/16-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 69 Доповідач Коломієць О.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 274/4772/16-ц за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Слободищенська сільська рада Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2016 року, яке ухвалено суддею Корбут В. В. в м. Бердичеві Житомирської області

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною заявою, у якій просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю у період з 1978 року по 15.06.2016 рік. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що встановлення факту її проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю в зазначений період необхідно заявниці для оформлення спадщини, оскільки на даний час це зробити неможливо через відсутність необхідних для цього документів.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю в період з 1978 року по 15.06.2016 рік.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове по відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що до участі у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_3 не залучались, проте ухвалене по справі рішення безпосередньо стосується її прав та обов'язків, оскільки остання є спадкоємцем другої черги щодо майна померлого брата та своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, розглядаючи даний спір, суд неповно з'ясував обставини справи, не перевірив наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_5, неповно та неправильно дослідив докази та надав їм оцінку, що призвело до ухвалення на її думку у справі незаконного рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6. Наведене підтверджуєтьсявитягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 23.09.2016 року (а.с.17).

27 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Бердичівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сожителя ОСОБА_5 (а.с.16).

Зі змісту довідки Виконавчого комітету Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 03.08.2016 року № 395 вбачається, що ОСОБА_5 був зареєстрований і проживав до дня смерті - 15.06.2016 року у АДРЕСА_1. За цією ж адресою на день смерті була зареєстрована ОСОБА_2 - співмешканка (а.с.5).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 19.08.2016 року № 481 вбачається, що, ОСОБА_2 дійсно проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю з 1978 р. до дня смерті останнього (а.с 7).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції, виходив з того, що заявниця довела належними та допустимими доказами факт проживання з померлим ОСОБА_5 однією сім'єю у період з 1978 року по 15.06.2016 року.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 вищевказаної статті ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Стаття 315 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту проживання однією сім'єю із померлим ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 1978 року по 15.06.2016 рік, заявниці ОСОБА_2 необхідно для оформлення спадщини після його смерті.

Разом з тим, під час розгляду справи було встановлено, що апелянт ОСОБА_3, будучи спадкоємцем другої черги за законом, своєчасно, а саме 01.12.2016 року, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого рідного брата ОСОБА_5, але до участі у розгляді справи залучена не була. Також остання заперечувала факт проживання заявниці зі своїм померлим братом як чоловіка та жінки без шлюбу у вказаний період та право на спадщину після смерті брата.

Крім того, в провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області знаходиться цивільна справа №274/1294/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання права на спадкування разом із спадкоємцями другої черги.

Отже, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник спір про право на спадкування після смерті ОСОБА_5, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення заяви, допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду слід скасувати та ухвалити постанову про залишення заяви без розгляду у відповідності до положень ч.6 ст. 294 ЦПК України. Одночасно суд роз'яснює заявникові, що вона має право звернутись до суду із позовною заявою на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 294, 367, 374, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа - Слободищенська сільська рада Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий: Судді: