Справа №621/302/17
Рішення

Іменем України

17 квітня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 242 151 грн. 00 коп. боргу за договором позики, 24 215 грн. 10 коп. штрафу за порушення зобовязання, 1 210 грн. 76 коп. 3% річних за прострочення грошового зобовязання за січень-лютий 2017 року, а всього 267 576 грн. 86 коп. Судові витрати стягнути з відповідача на свою користь.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01 жовтня 2016 року між ним та ОСОБА_3 було укладено письмовий Договір позики, згідно якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 242 151,00 грн, що на момент укладення договору згідно середнього курсу комерційного банку становило 9 253,00 доларів США. Відповідно до п. 1. Договору позики ОСОБА_3 був зобов'язаний повернути суму позики в строк до 31 грудня 2016 року в тій же самій валюті, що й отримана позика. Повернення грошових коштів, відповідно до п. 2 укладеного договору, повинно було здійснюватись наступним чином: тридцять першого грудня дві тисячі шістнадцятого року за місцем проживання позивача. Сторони домовилися, що Договір позики є безвідсотковим, але, у разі порушення ОСОБА_3 будь-яких зобов'язань за цим Договором, він сплачує на користь ОСОБА_2 штраф у розмірі 10% від суми позики за кожен місяць прострочки (несплати). ОСОБА_2 свої зобов'язання за укладеним Договором позики виконав в повному обсязі та передав до підписання ОСОБА_3 обумовлену грошову суму. ОСОБА_3, не зважаючи на взяті на себе зобов'язання, у зазначений термін суму боргу не повернув, і добровільно вирішити спір у позасудовому порядку відмовляється. У звязку із порушенням ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до п. 9 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи в судове засідання не зявились.

Від представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. На задоволенні первісних позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала.

Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. ч. 2, 4 ст. 129 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи конвертами про направлення відповідачу судової кореспонденції. Причин неявки суду ОСОБА_3 не повідомив, заперечень на позов (відзиву) не надав.

Оголошення про виклик відповідача ОСОБА_3 розміщено з додержанням вимог, передбачених ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання не зявився, заперечень на позов (відзиву) не надав.

З урахуванням тих обставин, що відповідач та його представник були повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки не повідомили, суд, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу за їх відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

01.10.2016 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики.

Згідно умов договору, позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 242151,00 грн, що є еквівалентом 9253,00 доларів США, згідно середнього курсу комерційного банку на день підписання договору. А відповідач зобовязався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 31.12.2016 року. Передачу грошей здійснено до підписання договору. Факт підписання договору ОСОБА_3 (позичальником) буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання. Повернення вказаних грошових коштів буде здійснюватись 31.12.2016 року за місцем проживання ОСОБА_2 в смт. Слобожанське, вул. Садова, буд. №7. в розмірі, визначеному п. 1 договору. У випадку несвоєчасної сплати, ОСОБА_3 (боржник) додатково сплачує штраф в розмірі 10% від загальної суми боргу за кожен місяць прострочки. ОСОБА_3 (позичальник) вправі повернути позику, а ОСОБА_2 (позикодавець) зобовязується прийняти повернуті кошти і раніше визначеного у цьому договорі терміну. При неповерненні позики в установленому у цьому договорі позики строки, ОСОБА_2 (позикодавець) може предявити договір позики до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України. Сторони договору підтвердили один одному, що надання неправдивої інформації, а також невиконання взятих на себе зобовязань, відповідальність щодо яких не встановлена у цьому договорі, тягне правові наслідки, передбачені чинним законодавством. У момент укладення договору сторони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними; при укладенні договору не є повністю або частково недієздатними; не перебувають у хворобливому стані, не страждають, у момент укладення договору на захворювання, що перешкоджають усвідомлення його суті; розуміють природу цього правочину, свої права та обовязки за договором; при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховання фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними у відповідності з їхньою справжньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для учасників правочину умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним); цей правочин не приховує інший правочин (не є удаваним); володіють українською мовою, що дало їм можливість правильно зрозуміти сутність договору позики, свої права та обовязки за ним; сукупність договору позики, свої права та обовязки за ним.

Сторони домовились про всі істотні умови договору, поставивши свої підписи під ним. (а.с. 5)

Вимогами статті 12 ч. 3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги статт і 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд вважає доведеним факт, що відповідач на підставі договору позики від 01.10.2016 року від позивача отримав грошові кошти в розмірі 242141 грн. та зобовязався повернути їх до 31.12.2016 року. У випадку несвоєчасної сплати сплатити штраф в розмірі 10% від загальної суми боргу за кожен місяць прострочки.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з часу передачі грошей.

Ззгідно із ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За таких обставин суд вважає доведеним факт укладання сторонами договору позики в межах якого у сторін виникли права та обовязки.

Встановлений термін повернення грошових коштів сплинув, але до цього часу борг не повернуто, отже зобовязання не виконані.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що у зазначений строк відповідач борг не повернув, чим порушив свої договірні зобовязання.

Статтею 625 ЦК України визначено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на підставі ст. 625 ЦК України позивач вважає його правом по договору позики стягнення з відповідача 10% штрафу за порушення зобовязання та 3% річних від простроченої суми боргу за січень-лютий 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Враховуючи, що за договором позики були передані кошти в розмірі 242 151 грн. 00 коп., сума 3% річних, за період січень-лютий 2017 становить: січень 2017 31 день + лютий 2017 року 10 днів = 41 день. Відповідно, розмір 3% річних розраховується: 0,03 х 41 / 365 х 242151 = 816 грн. 02 коп.

Отже, встановленими обставинами відповідно до вказаних норм Закону позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно (99,85%) до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 353, 355, ЦПК України, 526, 527, 530, 536, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 суму боргу за договором позики від 01.10.2016 року у сумі 242 151 (двісті сорок дві тисячі сто пятдесят одна) грн. 00 коп., 24 215 (двадцять чотири тисячі двісті пятнадцять) грн. 10 коп. штрафу за порушення зобовязання, 816 (вісімсот шістнадцять) грн.. 02 коп. 3% річних, а всього 267 182 (двісті шістдесят сім тисяч сто вісімдесят дві) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 2 671 (дві тисячі шістсот сімдесят одна) грн. 75 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17.04.2018 року.

Суддя: В.В. Шахова