Справа №751/51/14
Провадження №2-п/751/5/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Ченцової С. М.

при секретарі Безкоровайній Н.В.

з участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 4 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення від 04.02.2014 року та скасування заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова прийнято рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.03.2006 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 25869,23 грн. та судові витрати у розмірі 258,69 грн. Із прийнятим заочним рішенням не погоджується, оскільки відповідача по справі не було належним чином повідомлено про дату та час слухання справи. Починаючи з 2005 року він не проживав за зареєстрованим місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно не міг знати про відкриття провадження у справі. Матеріали справи не містять підтвердження письмового повідомлення відповідача про дату та час слухання справи. Про існування заочного рішення суду від 04.02.2014 року заявник довідався лише в кінці січня 2018 року, одержавши його в канцелярії суду 26.01.2018 року. Маючи намір зареєструвати право власності на належну йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, він звернувся до державного реєстратора. 11.12.2017 року було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень на 1/2 частину квартири через наявність обтяжень на дане нерухоме майно, а саме арешт та оголошення заборони на його відчуження, винесені Центральним відділом ДВС. Даний арешт та заборона відчуження були накладені в рамках виконавчого провадження № 42777179, відкритого згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.04.2014 року згідно виконавчого листа № 2/751/181/2014, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова від 21.02.2014 року. Таким чином, пропущення десятиденного строку на оскарження заочного рішення суду відбулося з поважних причин. Крім того, кредитний договір було укладено 16.03.2006 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом лише на початку 2014 року. З часу укладення кредитного договору минуло майже вісім років, а тому беручи до уваги можливе пропущення позивачем строків позовної давності, є можливим вирішення справи на користь відповідача шляхом застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в заяві. Пояснив, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату розгляду справи, оскільки з 2005 року не проживав за місцем реєстрації. В матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення ОСОБА_2 виклику до суду. Відповідач по справі дізнався про арешт , тоді отримав заочне рішення суду.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. 19.04.2018 року надіслав на адресу суду відповідь на заяву про перегляд заочного рішення, в якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав:

Як передбачено п. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом статей 228 та 232 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення) заочне рішення, якщо воно не є повторним, може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення) у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку (ч. 4 ст. 231 ЦПК у цій же редакції).

Аналогічні норми містить і ЦПК у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Так, стаття 287 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року) регулює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення. Зокрема, частиною 3 вказаної статті визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення чи скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тобто, право оскарження заочного рішення в загальному порядку процесуальний закон надав тільки позивачу. Відповідач може оскаржити заочне рішення у разі залишення судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та повторне заочне рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 4 ст. 287, ч. 3 ст. 288 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року).

Судом встановлено, що 02.01.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25869,23 грн.

Ухвалою суду від 04.01.2014 року провадження у справі було відкрито (а.с.30)

Відповідачеві були направлені судові повістки, ухвала про відкриття провадження у справі та копії матеріалів справи за зареєстрованим місцем його проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте поштові повідомлення повернуто на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

04.02.2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігові винесено заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 25869,23 грн. та судові витрати в розмірі 258,69 грн. (а.с.41-42).

Зазначене рішення суду направлено ОСОБА_2 02.04.2014 року та отримано 07.02.2014 року , згідно рекомендованого повідомлення про вручення ОСОБА_2.

Однак , вивчивши документи подані ОСОБА_2 безпосередньо до суду

( заяву від 18.01.2018 року, заяву про перегляд заочного рішення ) вбачається що підпис на рекомендованому повідомленні від 07.02.2014 року ОСОБА_2 не належить .

За заявою ОСОБА_2 від 18.01.2018 року копія заочного рішення суду від 04.02.2014 року направлена заявнику 22.01.2018 року та 29.01.2018 року ним отримана безпосередньо у суді.

За таких обставин , керуючись статтями 126, 127 ЦПК суд дійшов висновку , що причини пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення є поважними , тому даний строк підлягає поновленню .

Відповідно до ст. 288 ЦПК заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 232 ЦПК ( у редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення) передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Жодних доказів, які б мали істотне значення для прийняття судом іншого рішення, відповідачем не надано. Тому, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав, передбачених ч. 1 ст. 288 ЦПК України, для задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись статтями 120, 126, 127, 280-289 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 4 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя С. М. Ченцова