Справа № 297/2922/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Гецко Ю. Ю.,

за участю секретаря судового засідання Михайліченко І. А.,

представника позивача шелемба Г. Г. адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 та приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

У грудні 21017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 При цьому вказав, що смерть батька важко вплинула на нього, перший час він навіть не думав про прийняття спадщини, а згодом не міг звернутися оскільки не мав ксвідоцтва про смерть обатька. Крім цього по причині юридичної необізнаності він не знав що може взяти дублікату свідоцтва в органах РАЦСу. Просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті.

Позивач ОСОБА_3 надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Та просчив їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позовної заяви відмовити, оскільки строк подачі заяви позивач пропустив не з поважних причин.

Треті особи в судрове засідання не зявились.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15.

Позовні вимоги мотивовано мотивовані тим, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Тому суд приходить до висновку про відсутність у позивача об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті батька. В період після смерті батька позивач мав можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом отримання дублікату свідоцтва про смерть та написанням заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а тому підстав для задоволення позову не має.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 265 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 та приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити повністю.

Повний текст рішення буде виготовлено та проголошено 13 квітня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_6.