У Х В А Л А

про самовідвід

17.04.2018 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участі секретаря Потюк В.М.

в ході судового засідання з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання недійсним кредитного договору № 68/Л від 22 травня 2013 року,

В С Т А Н О В И В :

Дана справа перебуває на розгляді суду відповідно до ухвали про відкриття провадження від 02 березня 2017 року.

Згідно вказаної ухвали справа призначена до судового розгляду на 21 березня 2017 року та у звязку з неявкою відповідача в судові засідання, розгляд справи перенесено на 21 червня 2017 року.

У подальшому розгляд справи не відбувався у звязку із перебуванням головуючого на листку непрацездатності, а саме з 08 червня 2017 року. по 20 січня 2018 року.

В чергове засідання позивач не прибув, направив представників, що діють кожен окремо на підставі доручень.

Представник позивача ОСОБА_2, в черговому судовому засіданні заявив ряд клопотань які судом відхилено.

Відтак, після прийнятих судом рішень, представник ОСОБА_2 в судовому засіданні оголосив, а відтак долучив письмову заяву на чотирьох аркушах, про відвід судді, хоч попередньо зазначив, що підстав для відводу судді у нього не має.

Підстави для відводу викладені у заяві, яка долучена до матеріалів справи. Серед зазначених заявником доводів, не вказано жодної, яка передбачена ст. 36 ЦПК України. Заява є формальною, підготовленою заздалегідь, а отже спланованою на те, щоб затягнути розгляд справи.

Вирішуючи питання відводу з підстав викладеного у заяві, відповідно до вимог ст. 39 ЦПК України, вважаю таку заяву, що подана як у виняткових випадках, проте є надуманою та голослівною.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1, який не перебував у залі суду, проте через представника ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді підписану 16 квітня 2018 року, приходжу до висновку про відсутність таких підстав, однак враховуючи вимоги ч. 3 ст. 40 ЦПК України, у такому випадку рішення повинно прийматися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, а провадження у справі зупиняється.

У той же час, приходжу до висновку про доцільність заявити самовідвід у розгляді даної справи.

Приймаючи дане рішення зважаю на вимоги п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України, згідно якої, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Зважаючи на твердження та поведінку позивача ОСОБА_1, яка забезпечена представниками та явно спрямована на провокування головуючого, уважаю, що дана обставина є саме тими іншими обставинами, які у подальшому викликатимуть сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

При цьому, відхиляю будь-які твердження сторони щодо упередженості чи необєктивності судді у розгляді даної справи, чи інших справ, будь-якої зацікавленості, як це відображено у заяві про відвід судді, оскільки такі спростовуються фактичними обставинами та відповідним звукозаписом судового засідання.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У розглядуваному випадку, звинувачення судді, які хоч і не є вмотивовані, проте за своєю природою так чи інакше, породжують сумнів.

Зважаю, що аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обовязкові для врахування судами України.

Відповідно до ст. ст. 3,10- ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється, а процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому враховую також практику Європейського Суду з прав людини, що знайшла своє висвітлення у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975 року, згідно якої, право на суд не є абсолютним, як це вважає представник ОСОБА_4 , думку якого також підтримав представник позивача ОСОБА_5, то воно може бути обмеженим особливо щодо умов прийнятності скарг, у тому числі й на дії судді, що відповідають вимогам процесуального законодавства, проте, не подобаються стороні. Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи, повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані та розуміти, що їх право закінчується там, де починається право іншої сторони, а тим більше там, де починається обовязок та право головуючого у процесі.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, приходжу до висновку, що з метою уникнення будь-яких сумнівів у заявника та інших учасників і сторін процесу щодо неупередженості судді Кузя В.Я. у розгляді даної справи, заявляю самовідвід.

Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.40 ЦПК України, заяви даної категорії розглядаються у дводенний термін без повідомлення учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3 , 10, 36, 39 , 40,258, 260 ЦПК України, суд,-

П О С ТА Н О В И В :

Заяву про самовідвід судді Кузя В.Я. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання недійсним кредитного договору № 68/Л від 22 травня 2013 року - задовольнити.

Матеріали справи передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь