Ухвала

26 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 201/15656/17

провадження № 61-9675ск18

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

9 січня 2018 року через Сумський СІЗО подана касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України у редакції Кодексу, що діяла на час постановлення ухвали судом апеляційної інстанції, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

З урахуванням викладених положень ЦПК України, останнім днем строку для подання касаційної скарги є 2 січня 2018 року. Касаційна скарга подана 9 січня 2018 року через Сумський СІЗО, що підтверджується супровідним листом слідчого ізолятора, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК Україникасаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

За таких обставин відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху; протягом десяти днів з дня вручення ухвали заявник має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для поновлення строку і наданням відповідних доказів.

Невиконання вимог ухвали в зазначений строк або визнання неповажними наведених підстав для поновлення строку касаційного оскарження має наслідком відмову у відкритті касаційного провадження.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пунктів 2, 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта заявника, а також не зазначено, в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Що стосується клопотання заявника про призначення йому судом кваліфікованого захисника, то дане питання не може бути вирішене в порядку цивільного судочинства, оскільки чинний ЦПК України такої можливості не передбачає.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У касаційні скарзі ОСОБА_2, який засуджений до довічного позбавлення волі, просить звільнити його від сплати судового збору в зв'язку з відсутністю у нього роботи і грошових коштів.

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною третьою статті 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Крім того, відповідно до пункту 17 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов'язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Встановлення в порядку цивільного судочинства фактів, що мають юридичне значення, не є питанням, яке вирішується судом під час виконання вироку, постановленого в порядку кримінального судочинства.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2, який засуджений до довічного позбавлення волі,не надано належних доказів на підтвердження умов, передбачених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 9 пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду справляється судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 352,40 грн.

Особою, яка подає касаційну скаргу, не наведено, а судом не виявлено підстав для застосування пільг щодо сплати судового збору, встановлених статтею 5 Закону України «Про судовий збір», та належності касаційної скарги до об'єктів, з яких не справляється судовий збір відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», а тому за подання ОСОБА_2 касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок отримувача: 312 132 077 000 07, ККДБ 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року залишити без руху.

Протягом десяти днів з дня вручення ухвали заявник має право подати уточнену касаційну скаргу з документами, що підтверджують сплату судового збору, та звернутися до суду із заявою про поновлення строку касаційного оскарження з наведенням підстав його поновлення і наданням відповідних доказів.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали в частині подання уточненої касаційної скарги з документами, що підтверджують сплату судового збору, скарга вважатиметься неподаною і повертається заявникові.

Невиконання в зазначений строк вимог ухвали в частині звернення до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів має наслідком відмову у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко