АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 757/15756/17-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/2536/2018

03 квітня 2018 року Апеляційний суд м.Києва у складі:

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2017 року (суддя Москаленко К.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Вищого адміністративного суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з державного бюджету України на його користь 102 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2017 року закрито продження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Вищого адміністративного суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відшкодування моральної шкоди в частині вимог до Вищого адміністративного суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору неправомірно застосовано ст. 1167 ЦК України, оскільки вона не передбачає відшкодування шкоди, завданої органами державної влади.

Також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме суд розглянув справу не залучивши до участі Державну казначейську службу України, та не з'ясовав думку позивача про заочний розгляд справи.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користуватися житловим будинком та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2016 року призначено по справі судово-технічну експертизу (а.с.38-40).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.09.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2016 року визнано неподаною та повернуто.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.09.2016 року.

14.11.2016 року Кіровоградським окружним адміністративним судом винесено постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління ДМС у Кіровоградській області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення та скасування державної реєстрації відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.03.2017 року відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 року.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Згідно ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Отже, нормами матеріального права передбачено, що державою відшкодовується шкода, завдана особі у разі постановлення незаконного рішення суду у цивільній справі і при встановленні у діях суддів складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було надано суду обвинувального вироку, згідно якого в діях суддів Онуфріївського районного суду Кіровоградської області при розгляді позову ОСОБА_1 був встановлений склад злочину, а відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку із розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користуватися житловим будинком та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя поза межами розумного строку відсутні.

Сам по собі факт розгляду справи не в межах розумного строку, протягом шести місяців, не дає ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди у порядку ст. 56 Конституції України.

При цьому, ОСОБА_1 не надав до суду доказів у підтвердження заподіяння йому моральної шкоди.

Разом з тим, як вбачається з копії ухвали Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2016 року, судом по справі призначено судово-технічну експертизу, не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Кіровоградської області, ухвалою якого апеляційна скарга визнана неподана та повернута. Не погоджуючись з ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Тобто, відсутні підстави вважати, що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 проводиться поза межами строку розгляду справи у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно не застосовував при вирішенні даного спору ч. 6 ст. 1176 ЦК України, колегія суддів вважає безпідставними, так як обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач не наводив обставин заподіяння йому шкоди іншими незаконними діями суду. Крім того, положення даної статті не поширюються на відшкодування шкоди, завданої тривалим розглядом справи.

За статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що йому завдано моральної шкоди суддею Онуфріївського районного суду Кіровоградської області справи за його позовом.

Враховуючи, що Онуфріївський районний суду Кіровоградської області не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування, судом першої інстанції правомірно не застосовано до спірних правовідносин ст. 1173, ст.1174 ЦК України

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції неправомірно ухвалено заочне рішення по даній справі та не з'ясовано його думку про вирішення справи в заочному порядку, не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, редакція якої діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи слідує, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання, призначене на 18.08.2017 року, свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив, тому суд дійшов висновку про заочний розгляд справи.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні заочного рішення не з'ясовано думку позивача.

Проте, вищезазначені обставини не призвели до неправильного вирішення даного спору, так як позовні вимоги є безпідставними.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді