Справа № 738/785/13-ц
№ провадження 6/738/10/2018
У Х В А Л А

26 квітня 2018 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi: головуючого судді Парфененко О.Я.
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на дії начальника Менського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 В обґрунтування скарги посилалась на те, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 квітня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У звязку з внесеними змінами до ст. 182 СК України, а саме, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вона звернулась до Менського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області із заявою про перерахування аліментів у відповідності до ст. 182 СК України, на що отримала відмову державного виконавця.

У скарзі стягувач просив визнати дії начальника Менського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 протиправними; зобовязати начальника Менського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 здійснити перерахунок мінімального розміру аліментів та здійснювати їх стягнення з ОСОБА_4 на її користь на утримання дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08 липня 2017 року.

Заявник, боржник, державний виконавець, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не зявилися в судове засідання, що відповідно до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22 квітня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 16-17).

ОСОБА_2 13 березня 2018 року звернулась до Менського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з заявою про здійснення перерахунку аліментів.

Згідно з листом №14-43/3526 від 29 березня 2018 року начальник відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 відмовив у здійсненні перерахунку розміру аліментів (а.с. 36).

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Положеннями статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів, є підставою для приведення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду, у відповідність до ст. 182 СК України. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_2 на дії начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.447 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати дії начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 протиправними.

Зобов'язати начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області здійснити перерахунок розміру аліментів, визначених у рішенні Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2013 року з ОСОБА_4 з урахуванням вимог ст. 182 ч. 2 СК України, починаючи з 08 липня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області.

Суддя О. Я. Парфененко