АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року м. Київ

Справа 761/5898/17

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддівсудової палати в цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Юзькової О.Л. 12 грудня 2017 року у м. Києві, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до відповідачів: Головного управління національної поліції в Київській області, Державної казначейської служби України, -

В С Т А Н О В И В

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив суд стягнути з Державної казначейської служби на користь позивача спричинену Головним управління національної поліції в Київській області матеріальну шкоду у розмірі 370000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2017 позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Київській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди - задоволено.

№ апеляційного провадження:22-ц/796/2627/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на відшкодування, завданої Головним управлінням національної поліції в Київській області матеріальної шкоди на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 370000 грн. 00 коп.

Не погодилась із вищезазначеним судовим рішенням Державна казначейська служба України, її представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та за неповного з'ясування обставини, що мають значення для справи. Представник відповідача зазначає, що державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов'заннями. Держава не відповідає за зобов'язаннями державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають за зобов'заннями держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов'заннями коштами, які є в її розпорядженні. У разі їх недостатності відповідальність за зобов'заннями несе власник відповідного майна. Казначейство жодної шкоди ОСОБА_2 не заподіювало, у правовідносини з ним не вступало, тому в даному випадку не вбачаємо підстав для стягнення коштів безпосередньо з Казначейства. Крім того, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» не передбачено загальнодержавних видатків на відшкодування шкоди, заподіяної громадянам під час виконання службових обов'язків, які перебувають на державній службі, а відтак рахунки з яких здійснювалось таке відшкодування, в Казначействі відсутні. Оскільки відповідальна особа за вилучене майно Головне управління національної поліції в Київській області то й стягнення необхідно здійснювати з рахунків Головного управління національної поліції в Київській області.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та не підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Зазначає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено матеріали справи та надано їм обґрунтовану оцінку, а тому просить апеляційну скаргу Державної казначейської служба України відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача НПУ ГУНП в Київській області - Кшемінська Ю.І. підтримала апеляційну скаргу в частині доводів щодо неправомірності стягнення суми матеріальної шкоди. Проте не погодилась із твердженням про стягнення матеріальної шкоди саме з НПУ ГУНП в Київській області. Просила про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини. 23.02.2016 старшим слідчим СВ Фастівського ВП Васильківського відділу ГУНП в Київській області Шкабарою О.С. на підстави ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Буймової Л.П. від 16.02.2016 в рамках кримінального провадження № 0001662 від 19.09.2015 був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1. Під час проведення обшуку були вилучені: гральні автомати в кількості 27 шт.,3 системні блоки, 2 реєстратори, 22 плати до гральних приладів, гральний прилад у вигляді рулетки з кулькою окремо.

02.03.2016 слідчим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевською Л.М. постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Фастівського ВП Васильківського відділу ГУНП в Київській області Шкабари О.С. та накладено арешт на гральні автомата в кількості 27 шт., комп'ютери, а саме системні блоки в кількості 3 шт., реєстратори в кількості 2-х штук, плати до гральних приладів в кількості 22 штуки, гральний прилад у вигляді рулетки з кулькою окремо, виявлені та вилучені за адресою: АДРЕСА_1.

Як свідчать матеріали справи, і це підтверджується договором купівлі - продажу № 1/06 від 01.06.2010, зазначене обладнання належить на праві власності позивачу ОСОБА_2.

Згідно з видатковою накладною № 1/06 від 01.06.2010, вартість майна становить 370000,00 грн.

15.09.2016 прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області було відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про повернення обладнання, вилученого 23.02.2016 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 з тих підстав, що відсутній висновок комп'ютерно-технічної експертизи, призначеної 02.03.2016, проведення експертизи не завершено та з необхідністю збереження речових доказів (а.с. 10,11).

24.02.2016 старшим слідчим СВ Фастівського ВП Васильківського відділу ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Шкабара О.С. винесено постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, відповідно до якої влучені 23.02.2016 гральні автомати в кількості 27 шт., кмп'ютери, а саме: системні блоки в кількості 3 шт., реєстратори в кількості 2-х штук, плати до гральних приладів в кількості 22 штуки, гральний прилад у вигляді рулетки з кулькою окремо, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001662 від 19.09.2015 (а.с. 54).

Разом із цим, листом за підписом т.в.о. начальника Фастівського відділення поліції Васильківського відділу НП ГУ в Київській області Дмитрухи Р.І. повідомлено, що дійсно 23.02.2016 під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 в межах кримінального провадження № 0001662 від 19.09.2015 було вилучено вказане вище майно та відповідно до договору зберігання від 23.11.2015 укладеним між Фастівським ВП поліції Васильківського відділу НП ГУ в Київській області та ФОП «ОСОБА_4» передане на відповідальне зберігання за адресою: АДРЕСА_2. З метою встановлення приналежності вилученого майна до грального бізнесу призначено комп'ютерно-технічну експертизу проведення якої доручено НДЕКЦ при ГУНП в Київській області.

Зазначені обставини визнані сторонами під час розгляду справи. Докази, які б свідчили про перебування вилучених речей на зберіганні у іншої особи під час розгляду справи отримано не було.

Як свідчать матеріали справи, і вказане не заперечується сторонами, 23.05.2016 сталась пожежа в господарських приміщеннях за адресою АДРЕСА_2 під час якої було пошкоджено (знищено) вилучене майно. За даним фактом СВ Фастівського ВП Васильківського відділу НП ГУ в Київській області внесені відомості до ЄРДР за № 0001199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України.

Факт знищення майна належного позивачу вказано також у листах Фастівського відділення поліції Васильківського відділу НП ГУ в Київській області від 16.11.2016, та Фастівської місцевої прокуратури від 25.11.2016 (а.с. 12, 40).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За приписами ч. 6 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах.

Такі загальні підстави визначені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до положень яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно із п. 2 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (затверджена Наказом №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010), під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об'єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Пунктом 86 вищезазначеної інструкції визначено, що у разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказами Міністерства юстиції України N 6/5, Генеральної прокуратури України № 3, Міністерства фінансів України № 41 від 04.03.1996 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 березня за № 106/1131).

За п.п. 4,5,7 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання. Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об'ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, гратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення), крім матеріальних носіїв секретної інформації, які передаються в установленому законом порядку на зберігання до режимно-секретного підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ. У разі відсутності обладнаного приміщення виділяються спеціальні сейфи (металеві шафи) достатнього розміру (далі - спеціальний сейф).

Аналогічне положення міститься й в ч. 4 ст. 100 КПК України (в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду) - у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов'язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Відповідно до Постанови КМУ № 730 від 16.09.2015 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», утворено як юридичну особу публічного права територіальний орган Національної поліції Головне управління Національної поліції в Київській області та ліквідовано Фастівський міський відділ (з обслуговування міста Фастів та Фастівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Так, вищенаведені обставини, положення нормативно - правових актів свідчать про обов'язок сторони кримінального провадження, в даному випадку СВ Фастівського ВП Васильківського відділу ГУНП в Київській області, забезпечити схоронність речових доказів до вирішення питання про їх долю. Тобто, орган, який мав зберігати належним чином вилучене майно має відшкодувати шкоду, спричинену позивачу у зв'язку із знищенням переданого на зберігання майна.

Відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконного прийняття рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою у порядку встановленому законом.

Згідно з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України №460/2011 від 13.04.2011, державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство фінансів України.

Пунктом 4 Положення про Державне казначейство України від 13.04.2011 передбачено, що казначейство відповідно до покладених на нього завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 01.01.2013, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України кошти на відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та вважає його законним і обґрунтованим.

Посилання представника Державної казначейської служби України на незаконність стягнення коштів саме з казначейства та державного бюджету, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Так, Державна казначейська служба України є органом державної влади через який держава несе відповідальність за шкоду завдану фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Оскільки ОСОБА_2 було нанесено матеріальну шкоду посадовими особами органу державної влади СВ Фастівського ВП Васильківського відділу ГУНП в Київській області при виконанні ними своїх посадових обов'язків, то матеріальну шкоду має відшкодовувати саме Державна казначейська служба України.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» не передбачено загальнодержавних видатків на відшкодування шкоди, заподіяної громадянам під час виконання службових обов'язків що перебувають на державній службі, а відтак рахунки з яких здійснювалось таке відшкодування в Казначействі відсутні, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відшкодування шкоди завданої ОСОБА_2 здійснюється шляхом стягнення коштів з державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою, що передбачена положеннями вказаними законами. Крім того, у даній справі шкода була завдана громадянину незаконними діями органів державної влади, а не громадянину, який перебуває на державній службі під час виконання ним службових обов'язків, як на те посилається представник відповідача. До того ж відсутність коштів не звільняє від відповідальності в тому числі і державу як учасника цивільних правовідносин. Наявність матеріальної шкоди визнана учасниками судового розгляду, а її розмір не спростований належними і допустимими доказами в ході розгляду справи. Натомість договір і видаткові накладні можуть вважатися належними доказами вартості речі. А відповідальність держави в таких випадках передбачена наведеними нормами чинного законодавства.

Таким чином, доводи викладені у апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 23.04.2018