АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач у суді апеляційної інстанції - № 22-ц/796/3434/2018 Борисова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня2018 року місто Київ

справа № 752/8098/15-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б,

за участю секретаря судового засідання - ВолошинаВ.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Антонової Н.В., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК»до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів 237872,58 доларів США та судовий збір у розмірі 3654 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 27.06.2008 року між ЗАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №00010-МL-562, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на умовах повернення, строковості, платності споживчий кредит у розмірі 238000 доларів США,строком користування 240 місяців,зі сплатою 13,65% річних, а позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати всі взяті на себе зобов'язання відповідно до умов кредитного договору у повному обсязі.

Вказував, що 27.06.2008 року між ЗАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №00010-МL-562/П/08, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати у повному обсязі перед позивачем за своєчасне і повне виконання позичальником своїх грошових зобов'язань за кредитним договором.

Зазначав, що банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит у повному обсязі, однак відповідачі умови кредитного договору не виконують, грошові кошти не повертають, а тому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15.09.2015 року позов ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК»задоволено.

Ухвалою Голосіївського районного суду містаКиєва від 16.11.2015 року скасовано заочне рішення від 15.09.2015 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду містаКиєва від 30.03.2016 року позов «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК»задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК»заборгованість за кредитним договором у розмірі 6474565,74 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду від 30.03.2016 року.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 15.09.2015 року, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 не тільки просив скасувати вказане рішення, але і направляти всю поштову кореспонденцію на його адресу: АДРЕСА_1.

Посилався на те, що про судові засідання, ні відповідача ОСОБА_2, ні його представника за адресою його проживання повідомлено належним чином не було. Також не було направлено заяву про збільшення позовних вимог.

Зазначав, що внаслідок неповідомлення та не направлення заяви про збільшення позовних вимог відповідачу ОСОБА_2, останній був позбавлений можливості скористатися своїми процесуальними правами щодо подання клопотань, спрямованих на визначення обґрунтованої суми заборгованості, тобто захистити свої права належним чином.

Вказував, що судом порушено вимоги ч.2 ст.6, ст.ст.5, 10 ЦПК України та порушено принцип рівності сторін у здійсненні процесуальних прав.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належний чином повідомлений, а тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Однак, при ухваленні рішення судом першої інстанції не було дотримано норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи було призначено у судове засідання на 30.03.2016 року та відповідачу направлялася повістка та копія заяви про збільшення позовних вимог за адресою: АДРЕСА_2, однак конверти повернулися на адресу суду з відміткою «не знаходиться» (т.1 а.с.213, 215).

Разом з тим, судом не було враховано, що при подачі заяви про перегляд заочного рішення від 15.09.2015 року, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просив направляти всю поштову кореспонденцію для відповідача ОСОБА_2 на його адресу, а саме: АДРЕСА_1.

При цьому, суд судові повістки про розгляд справи за адресою фактичного місця проживання відповідача ОСОБА_2, яка була зазначена в заяві про перегляд заочного рішення: АДРЕСА_3 не направляв.

А тому, висновок суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, належним чином повідомленого про розгляд справи, суперечив вимога ст.ст.74, 76 та ч.1 ст.224 ЦПК України у редакції кодексу 2004 року.

Тобто судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_2, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що є підставою для скасування рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України

Як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2008 року між ЗАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №00010-МL-562.

Відповідно до п.1.1.вказаного договору банк відповідно до цього договору та Умов надання кредиту зобов'язався надати клієнтові у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання кредит у розмірі 238000доларів США, а клієнт зобов'язався отримати, використати у відповідності до цільового призначення та в повному обсязі повернути банку кредит і сплатити відсотки за користування ним, а також сплатити інші платежі за надані супутні послуги відповідно до Умов надання кредитуй цього договору, згідно з графіком погашення кредиту, що погоджений сторонами в додатку №1 до цього договору.

Додатком №1 до вищезазначеного договору є Умови надання споживчих кредитів «Житло в кредит на вторинному ринку» ЗАТ «КРЕДИТ ЄВРОПАБАНК», які є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 1.3 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися фіксована відсоткова ставка, яка становить 13,5 % річних.

Згідно з п.5.4. додатку№1 до договору за порушення строків виконання грошових зобов'язаньза договором клієнт має сплатити банкові пеню за кожний день прострочення платежу, в розмірі 1% відсоток від суми простроченого платежу за умови її нарахування банком.

27.06.2008 року на забезпечення виконання умов кредитного договору №00010-МL-562 між ЗАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК», ОСОБА_5, ОСОБА_2 укладено договір поруки №00010-МL-562/П/08.

У пунктах 3.1., 3.2 договору поруки визначено, що у разі невиконання клієнтом грошових зобов'язаньу строки та на умовах передбачених кредитним договором, клієнт і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому самому обсязі, що й клієнт, у тому числі за сплату наданих сум кредиту, відсотків, штрафних санкцій (штраф, пеня), а також за відшкодування збитків та витрат, які банк може зазнати в результаті надання кредиту клієнтові.

13.04.2011 року між ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та ОСОБА_2було укладено додатковий договір №1 до договору про надання споживчого кредиту №00010-МL-562 від 27.06.2008 року, відповідно до якого сторони домовилися п.1.3. вказаногодоговору викластиу новій редакції, згідно якої для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися фіксована відсоткова ставка, яка становить 11% річних.

З додатковим договором №1 до договору про надання споживчого кредиту №00010-МL-562 від 27.06.2008 року поручитель ОСОБА_5ознайомилась 13.04.2011 року.

15.04.2014 року між ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та ОСОБА_2було укладено додатковий договір №2 до договору про надання споживчого кредиту №00010-МL-562 від 27.06.2008 року, відповідно до якого на період з 16.04.2015 року по 15.10.2014 року встановлюється фіксована відсоткова ставка у розмірі 9% річних, зі спливом зазначеного строку відсоткова ставка становитиме 11 % річних.

15.04.2014 року між ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та поручителем ОСОБА_5 було укладено додатковий договір №1 до договору поруки №00010-МL-562/П/08 від 27.06.2008 року, відповідно до якого сторони погодили, викласти п.5.3. договору поруки у новій редакції, згідно якої порука припиняється, якщо банк протягом 3 років від дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. В свою чергу, відповідачОСОБА_2, скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7, ОСОБА_2 до 2014 року заборгованості за кредитним договором не мав та погашав кредит достроково.

В 2014 році зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у позичальника виникла заборгованість.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, 05.02.2015 року ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» направлялися вимоги відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про сплату заборгованості та в яких зазначалося, що у випадку несплати протягом 30-ти днів з моменту отримання даних вимог заборгованості за договором у сумі 212274,80 доларів США на підставі договору про надання споживчого кредиту від 27.06.2008 року разом з Умовами надання споживчих кредитів, договору іпотеки, Закону України «Про іпотеку», ЦК України ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» розпочне процедуру примусового звернення стягнення на майно/стягнення заборгованості, для задоволення у повному обсязі своїх вимог за договором про надання споживчого кредиту.

Проте, відповідачами заборгованість погашена не була.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем заборгованість відповідачів станом на 25.02.2016 року становить 237872,58 доларів США, яка складається із суми основного боргу - 196190,78 доларів США; нарахованих відсотків - 599,47 доларів США; суми простроченого основного боргу - 9320,78 доларів США; прострочених відсотків - 29164,24 доларів США; пені за прострочені платежі у розмірі 70695, 22 грн., що згідно курсу НБУ станом на 25.02.2016 року еквівалентно 2597,31 доларів США.

При цьому, позивачем на підтвердження розміру заборгованості відповідачів надано виписку по особовим рахункам ОСОБА_2 та її розрахунки.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст.625 ЦК Українипередбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого, порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсізі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість у розмірі 237872,58 доларів США, яка складається із суми основного боргу - 196190,78 доларів США; нарахованих відсотків - 599,47 доларів США; суми простроченого основного боргу - 9320,78 доларів США; прострочених відсотків - 29164,24 доларів США; пені за прострочені платежі в розмірі 70695,22 грн., що еквівалентно по курсу НБУ станом на 25.02.2016 року 2597,31 доларів США.

Зазначаючи в заяві про перегляд заочного рішення про невірність проведеного банком розрахунку, відповідач ОСОБА_2 ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, не представив свого контррозрахунку та не надав доказів на підтвердження своїх заперечень.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на порушення судом норм матеріального права, а саме ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів не бере до уваги, оскільки при розгляді справи у суді першої інстанції сторона відповідача ОСОБА_2 не посилалася на вказані обставини, з зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним не зверталася та кредитний договір у судовому порядку недійсним не визнавався.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про непідсудність справи Голосіївському районному суду міста Києва колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з довідки адресо-довідкового підрозділу УДМС України у місті Києві, яка міститься у матеріалах справи відповідач ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, що відноситься до території Голосіївського району міста Києва, а відтак справа підсудна Голосіївському районному суду міста Києва відповідно до ч.1 ст.113 ЦПК України у редакції кодексу 2004 року.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі по 1827 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Володимирська, 101, суму основного боргу - 196190 доларів США 78 центів; нараховані відсотки - 599 доларів США 47 центів; суму простроченого основного боргу - 9320 доларів США 78 центів; прострочені відсотки - 29164 доларів США 24 центи; пеню за прострочені платежі - 70695 грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» судові витрати у розмірі 1827 грн.

Стягнути з ОСОБА_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК»судові витрати у розмірі 1827 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді