ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3680/17
Провадження № 2/362/325/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі Лагуті I.A.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3 та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача завдані внаслідок пошкодження, під час дорожньо-транспортної пригоди з вини останнього, автомобіля марки «Opel Vectra 2.2і», державний № НОМЕР_1, збитки в сумі 124 774,85 грн. та 70000,00 грн. моральної шкоди.

Представник позивача, він же представник третьої особи, в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому. Він також підтвердив про отримання третьою особою суми страхового відшкодування від Моторго транспортного страхового бюро коштів в сумі

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що підстав для задоволення заявлених позивачем вимог не має, у зв'язку з чим просив суд відмовити в їх задоволенні.

У судове засідання представник Пат «Страхова компанія «Галицька» не зявився, хоча підприємство про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.2. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Як вбачається з положень ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з положеннями ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За положеннями ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди діяльністю, щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як передбачено положеннями ст.1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Положеннями п.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної безпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для справи, а також вимог розумності і справедливості. (ч.3 ст.23 ЦК України).

Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судам слід ураховувати, що згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положеннями п.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (на далі «Закон»), у разі настання страхового випадку, страховик, в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до змісту положень ст.28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ст.29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Судом встановлено, що Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2016 року, визнано відповідача ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та адміністративне провадження закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за вчинення 29 липня 2016 року близько 13 год. 00 хв. по вул. Декабристів в м. Василькові зіткнення з автомобілем марки «Opel», державний № НОМЕР_2, належний третій особі ОСОБА_3 та під керуванням позивача.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-БК № 379091, з 30 грудня 1995 року позивач та третя особа ОСОБА_3 перебувають у шлюбі.

Таким чином, на час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Opel Vectra 2.2.і», державний № НОМЕР_2, позивач, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України № 6-183цс14 від 3.12.2014 року, правомірно володів зазначеним транспортним засобом та має право вимоги.

Як вбачається із звіту № 1392 від 20 грудня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Opel Vectra 2.2.і», державний № НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 72 595,22 грн.

У відповідності до матеріалів регламентної справи № 37940 Моторно-транспортного бюро, власниці транспортного засобу марки «OPEL», державний № НОМЕР_2, ОСОБА_3 у квітні 2017 року сплачено страхове відшкодування в сумі 72595,22 грн., заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 29.07.2016 року з вини відповідача по зазначеній цивільній справі.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, оцінив їх, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, оскільки встановлено, що завдана позивачеві в результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідачем шкода, відшкодована безпосередньо співвласниці транспортного засобу - третій особі ОСОБА_3, а тому, підстави для повторного стягнення з відповідача суми заподіяної шкоди відсутні.

Суд також відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача моральної шкоди, тому, що позивачем суду не надано будь-яких переконливих доказів, окрім зазначення слів про «моральні страждання» та «порушення соціальних звязків» без їх розкриття та наповнення, її заподіяння.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-13, 77-84, 259, 264-266, 269 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У відповідності до Розділу XII Перехідних положень (п. 15.5) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду Київської області або через Васильківський міськрайонний суд Київської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Уразі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Корнієнко С.В.