н/п 2/490/926/2018 Справа № 490/8318/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі Кваші С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2017 рокупозивач звернулася до суду із подальшою уточненою позовною заявою до відповідача з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відмову та зобов'язати нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

ОСОБА_2 вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2008 року померла бабуся ОСОБА_3, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 спільної часткової валсності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 2 заощаджувальні книжки СРСР. Позивач звернулася до нотаріальної контори, але 11.08.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не було надано правовстановлюючих документів

Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Першої Миколаївської Державної нотаріальної контори Миколаївської області надав суду заперечення та просив відмовити у позові, оскільки після смерті ОСОБА_3, яка померла 14.02.2008 року. Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа на підставі заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_1, яка була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ від 28.07.2008 року за № 2168 (спадкова справа № 1065/2008). Спадкоємницею (позивачем) був наданий документ для доказу родинних відносин, який не відповідає вимогам глави 8 розділу І порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме у порваному виді. Згідно даних єдиного державного реєстру актів цивільного стану, користування яким мають право нотаріуси з лютого 2017 року, інформація про народження ОСОБА_4 (матері спадкоємиці - доньки померлої) - відсутня. Просив справу слухати за відсутністю представника та відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 1930 року народилася матір позивачки ОСОБА_4, де у графі батько вказано «Шмачков Дмитро Йосипівна», а у графі мати вказано «Шмачкова Ганна Федоровна».

26 листопада 1960 року ОСОБА_4 одружилась з ОСОБА_5, після чого змінила прізвище на «Шаповалова» (запис акта про шлюб №2785).

28.11.1961 народилася ОСОБА_6, де у графі батько вказано «Шаповалов Дмитро Олександрович», а у графі мати вказано «Шаповалова Таісія Дмитрівна» (Свідоцтво про народження серії IV-УР №770097 від 09.12.1961 року, яке видане на російській мові).

23 лютого 1980 року ОСОБА_6 одружилась з ОСОБА_7, після чого змінила прізвище на «Шаповалова» (запис акта про шлюб №287).

Згідно Ордера на житлове приміщення за № 468, серія 022674 від 04.07.1986 року, видана ОСОБА_1, родині із 4 людей на право зайняття жилого приміщення житлової площі 40,76 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно Свідоцтва про право власності на житло від 02.10.2007 року, управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради посвідчує, що квартира № 44, яка знаходиться в м. Миколаєві по вул. Севастопольська, 68 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 - 1/3 частки, та членам її сім'ї - ОСОБА_7 - 1/3 частки, ОСОБА_3 - 1/3 частки. Що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Миколаївського МБТІ від 22.10.2007 року.

14 лютого 2008 року померла ОСОБА_3

Після її смерті відкрилася спадщина.

Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою щодо оформлення спадкових справ після смерті її бабусі ОСОБА_3, яка померла 14 лютого 2008 року, та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно.

18.01.2017 року позивачу постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, у ході вивчення наданих документів для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, встановлено, що у спадкоємиці відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин, підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 47 Закону України «Про нотаріат», так як згідно п.3 глави 8 розділу І порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії) не приймаються порвані документи. За такого подані документи спадкоємницею для підтвердження факту родинних відносин не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно повідомлення Державного архіву Миколаївської області від 28.07.2017 року, те що у книгах підвідділів РАЦС сільських Рад Казанківського району Миколаївської області за 1935 рік із записами про народження, які здані на зберігання не в повному обсязі, відомостей про народження ОСОБА_4 у с. Ново-Гулак немає.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Частиною 1 ст. 1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов'язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні

Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов'язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов'язково обґрунтовуватися причини такої відмови.

Згідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Згідно п. 4.14. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Позивач зазначив у позовній заяві, що до заяви про отримання свідоцтва на спадщину додав документи, згідно з вимогами Закону України «Про нотаріат», а саме Свідоцтво про народження є оригіналом про документу, який, відповідно до законодавства, містить всі відомості про народження особи, дату, час і місце народження, батьків. Єдиним недоліком якого є старий вигляд і пошкодження, внаслідок 80-ти річного зберігання. Позивачем вчиненні усі необхідні дії для поновлення пошкодженого свідоцтва про народження, але можливість отримати інший документ відсутній, що підтверджується довідкою з Державного архіву від 28.07.20178 року.

Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому рядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних і повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі; в інших випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат». Даний перелік є вичерпним.

Аналогічні положення містить стаття 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Главою 8 Порядку, визначено вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії, які не містять заборони на подання копії документу посвідченої нотаріально або вимога щодо подання виключно оригіналу такого документу. Такого обмеження не мають також правила Глави 10 Порядку, якими регулюється нотаріус при видачі свідоцтв про право на спадщину.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З матеріалів справи вбачається, що спір щодо спадкового майна відсутній, предметом розгляду у справі є прийняте відповідачем рішення як особою, на яку покладено обов'язок посвідчувати права.

Позивач подав відповідачеві оригінал свідоцтва про народження ОСОБА_4, що є правовстановлюючим документом для встановлення факту родинного зв'язку, котрий входить до складу спадкового майна, яка є читаємою і з якої чітко вбачається прізвища , ім'я та по батькові зазначених осіб, що дає абсолютну можливість ідентифікувати цих осіб та встановити ступінь родинного звязку спадкодавиці.

Суд приходить до висновку, що позивач позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідність зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 55, 129 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 16, 1216, 1268 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 15, 49, 50, 69 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 Дмитрівни до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зобов'язати Першу Миколаївську державну нотаріальну контори Миколаївської області Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_3, яка померла 14 лютого 2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів після складання повного тексту рішення.

Суддя Гуденко О.А.

Текст рішення складено 26 квітня 2018 року