Справа № 308/9892/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом Керівника Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_5 про скасування рішень Ужгородської міської ради та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Зі змісту позовних вимог випливає, що позивач просить:

-визнати незаконним та скасувати п. 2.115 рішення 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 р. за № 1507 про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, яким надано ОСОБА_5 дозвіл на розробку проектів відведення земельної ділянки площею 0,0830 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі вул. Коритнянської з подальшою передачею у власність;

-визнати незаконним та скасувати п. 1.27 рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09.11.2015 за 1882 про затвердження та відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 площею 0,0830 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Коритнянській та передано у власність;

-скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :67:001:0158 площею 0,0830 га.

Через канцелярію суду представником відповідача ОСОБА_4 подано відзив, в якому, зокрема, заявлено клопотання про закриття провадження по справі в частині вимог щодо визнання незаконним та скасування п. 2.115 рішення 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 р. за № 1507 про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, яким надано ОСОБА_5 дозвіл на розробку проектів відведення земельної ділянки площею 0,0830 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі вул. Коритнянської з подальшою передачею у власність, оскільки таке носить дозвільний характер, і тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, що також підтверджується практикою Верховного суду України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заперечив проти поданого клопотання, просив відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 підтримав подане ним клопотання, просив задовольнити.

Представник Ужгородської міської ради ОСОБА_3 підтримала подане клопотання, просила таке задовольнити.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 122 ЗК України, передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК України).

За правилами частини першої статті 123 ЗК України, надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких, визначені в статті 123 ЗК України, органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Отже, відповідач при винесенні рішення «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», що є предметом розгляду даної справи, здійснював владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 січня 2016 року (справа №824/167/15-а).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, а провадження в цій частині до закриття.

Керуючись ст. ст. 255, 260, 261, 352-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Керівника Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування п. 2.115 рішення 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 р. за № 1507 про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, яким надано ОСОБА_5 дозвіл на розробку проектів відведення земельної ділянки площею 0,0830 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі вул. Коритнянської з подальшою передачею у власність закрити.

Роз'яснити позивачу його право звернутись до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6