Справа №473/509/18 26.04.2018
Провадження №22-ц/784/684/18
Провадження № 22-ц/784/684/18
Єдиний унікальний номер судової справи № 473/509/18
Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

26 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року, постановлену головуючим суддею Вуївим О.В., в приміщенні цього ж суду, повний текст якого складено того ж дня, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування арешту та виключення запису про накладення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна,

встановила:

19 лютого 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування арешту та виключення запису про накладення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Позивачі зазначали, що в період шлюбу, а саме 24 листопада 2005 року подружжя придбало житловий будинок АДРЕСА_1. Право власності щодо придбаного майна зареєстровано за ОСОБА_3

Постановою слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС від 11 квітня 2011 року в рамках розслідування кримінальної справи №09110167, порушеної 19 травня 2009 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на вказаний житловий будинок було накладено арешт.

12 квітня 2011 року запис про арешт внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №11062121.

Позивачі вказували, що жодних підозр у даній кримінальній справі їм до цього часу не оголошено, будь-яких цивільних позовів в рамках зазначеного кримінального провадження не надходило, арешт майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, порушує їх права власників на вільне розпорядження ним.

Посилаючись на наведене, позивачі просили скасувати накладений арешт в рамках розслідування кримінальної справи та виключити відповідний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

-2-

В апеляційній скарзі представник позивачів просив скасувати постановлену у справі ухвалу, а матеріали позовної заяви повернути до того ж районного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, апеляційний суд скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо судом першої інстанції, зокрема неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 19, 20 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як роз'яснено у п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

З матеріалів справи убачається, що позивачі з метою захисту права власності звернулися до суду з позовом про скасування арешту та виключення запису про накладання арешту з реєстру належного їм житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, накладену постановою слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС Чеботарьовим В.В. від 11 квітня 2011 року по кримінальній справі № 09110167.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі вказували, що вони не є учасниками кримінального провадження та кожен з них є співвласником спірного майна.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вважаючи спірний житловий будинок спільною сумісною власністю позивачів, виходив з того, що один з подружжя є учасником кримінального провадження, відносно якого в межах цього провадження застосовано обтяження. Вимоги іншого позивача ОСОБА_2 суддя вважав такими, що пред'явлені передчасно та з порушенням встановленого законом порядку (в тому числі КПК).

-3-

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, на які послався суддя, щодо результатів (тривалого) досудового розслідування кримінальної справи порушеної 19 червня 2009 року за фактом заволодіння коштами ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також статусу позивачів у цій справі, як учасників кримінального провадження.

За такого, висновок щодо необґрунтованості та невідповідності обраного позивачами способу захисту вимогам закону суд мав право зробити лише після належного з'ясування усіх обставин, повного та всебічного розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що позивачі не мають права на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з метою захисту своїх порушених прав.

Апеляційний суд приймає до уваги те, що згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в пунктах 2, 3 постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК), тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб'єкта владних повноважень). (п.26 )

При цьому колегія враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до цього спори, що пов'язані з захистом права власності, у яких хоча б однією стороною є фізична особа згідно ст. 19 ЦПК України розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в яких визначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням процесуальних вимог закону та на підставі п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

-4-

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст складено 26 квітня 2018 року