АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/1838/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року постановлену під головуванням судді Солом'янського районного суду міста Києва Усатової І.А.

по цивільній справі № 760/23038/17 за позовом ОСОБА_1 до першого проректора НТУУ КПІ Якименка Юрія Івановича про скасування наказу Першого проректора НТУУ «КПІ» ім. Сікорського - Якименка Юрія Івановича № 2061-с про відрахування ОСОБА_1 з університету за невиконання навчального плану.

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року позивач із урахуванням уточнених позовних вимог подав до суду позов, де ставив питання : скасувати наказ Першого проректора НТУУ «КПІ» ім. Сікорського Якименка Юрія Івановича № 2061-е про відрахування ОСОБА_1 з університету за невиконання навчального плану, як незаконний і навмисно створений з метою прикриття дискримінаційних і корупційних зловживань керівництва НТУУ КПІ,

а також просив постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом негайного зупинення дії наказу Першого проректора НТУУ «КПІ» про відрахування ОСОБА_1 з університету та виселення з гуртожитку.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було відмовлено в клопотанні про забезпечення позову по вказаній цивільній справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник позивача подав апеляційну скаргу де ставив питання про її скасування та постановлення нової, якою заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці ( відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 -У111 апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

Відповідно до п.8 розділу Х111 «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - У111 від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

14 лютого 2018 року апеляційним судом отримано відзив першого проректора НТУУ КПІ ЯкименкаЮрія Івановича на апеляційну скаргу. В якому він вказував про те, що не погоджується з апеляційною скаргою в повному обсязі, вважає її необґрунтованою та такою, що не містить доказів порушення судом норм матеріального та процесуального права при постановленій оскаржуваної ухвали. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови представнику позивача в заяві про забезпечення позову, у зв'язку з не доведенням ним факту того, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду.

Учасники справи, будучи повідомленими належним чином у встановленому порядку про розгляд справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову виходив з того, що представник позивача не надав належних та допустимих доказів на підтвердження власних припущень щодо будь-якого ускладнення в проходженні позивачем процедури поновлення в навчальному процесі, а саме того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом не було враховано роз'яснення викладені в постанові № 9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК) якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, вказував на те, що судом першої інстанції було порушено строки розгляду заяви про забезпечення позову, а також створення судом перешкод представнику позивача у праві на апеляційне оскарження.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду ) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006 року вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.152 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані і інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову можливе з урахуванням принципу співмірності між заявленими позовними вимогами та доведенням того факту, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи звертаючись до суду з позовом позивач ставив питання про скасування наказу Першого проректора НТУУ „КПІ" імені Сікорського" ЯкименкоЮ.І. № 2061-с про відрахування ОСОБА_1 з університету за невиконання навчального плану, як незаконний і навмисно створений з метою прикриття дискримінаційних і корупційних зловживань керівництва НТУУ КПІ.

Визнати ОСОБА_1 потерпілим від дискримінаційних і корупційних зловживань керівництва НТУУ КПІ доцента ОСОБА_4, доцента ОСОБА_5, проф.. ОСОБА_6.

Зазначаючи в заяві щодо незаконного відрахування, яке було здійснено з метою прикриття корупційних зловживань викладачів вузу і небажанням Першого проректора виконувати законодавство України, а також прикриття ним викладачів які отримують хабарі від студентів очної форми навчання, які під час семестрового навчання перебувають за кордоном і отримують заліки по всім предметам навчання включаючи курсові проекти, розрахункові роботи, лабораторні роботи. Та відмовою поновити студента ОСОБА_1 на бюджетному навчанні в 2017 році, щодо якого проф.. ОСОБА_7, доцент ОСОБА_8 нарахували 13, 5 балів кредитів, які самі навмисно створили для його відрахування і відмовили у негайному поновленні на навчанні з метою уникнення покарання і залишення на своїх посадах, а також з метою уникнення ОСОБА_1 втрати часу строком на 1 рік на час розгляду справи в суді першої інстанції а потім можливо і у суді апеляційної інстанції просив суд задовольнити його заяву про забезпечення позову встановленням обов'язку керівництва НТУУ КПІ вчинити певні дії, а саме вжити заходи забезпечення :

- дозволити студенту ОСОБА_1 відвідування всіх занять групи ІС -52 факультету інформаційно -обчислювальних технологій НТУУ КПІ і здачі всіх заліків і екзаменів що стосуються студентів відповідної спеціальності 3 курсу навчання на бюджетній формі навчання з внесенням його до облікових документів з моменту задоволення заяви.

- дозволити студенту ОСОБА_1 його поселення в гуртожитку на правах студента НТУУ КПІ з моменту задоволення заяви.

Колегія суддів вважає, що заявником при подачі заяви про забезпечення позову також не було взято до уваги те, що спосіб забезпечення позову який був ним обраний у разі його задоволення судом свідчитиме про ухвалення судом рішення без розгляду справи по суті.

Про що також зазначено в ч.10 ст. 150 ЦПК України у редакції Закону України № 2147 - У111 від 03 жовтня 2017 року, а саме: не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції строків розгляду заяви про забезпечення позову як і стосовно створення судом першої інстанції перешкод представнику позивача у праві на апеляційне оскарження колегія суддів вважає, не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 375, 381-383, 384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: