Справа № 363/3681/16-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/1707/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 24.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді-ОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Вищедубечанська сільська рада, Управління Держкомзему у Вишгородському районі, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про зобовязання ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :31:123:0101 за адресою: Київська область, Вишгородський район, вул. Київська, 27, шляхом відновлення меж їх земельних ділянок, зобовязання відповідача звільнити самочинно зайняту відповідачем частину вказаної земельної ділянки площею 0,0035 га (вздовж більш ніж 130 метрів) по лінії від В до Г, вказаній в державному акті серії ЯЖ №247314 від 05.03.2010 року, зобовязання відповідача перенести огорожу уздовж лінії від В до Г на відстань 0,40 м. в сторону земельної ділянки відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-КВ №072444 від 26.09.200 року та свідоцтва про право на спадщину від 14.06.2007 року ОСОБА_5 є власником та користувачем земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку приблизною площею 0,20 га. за адресою вул. Київська, 27 в селі Вища Дубечня, Вишгородського району, Київської області. Вищевказана земельна ділянка перебувала в користуванні позивача з 1988 року та була огороджена металевими стовпчиками та сіткою рабицею.

ОСОБА_5 у 2010 році уточнила межі своєї земельної ділянки для виготовлення державного акту нового зразка серії ЯЖ №247314 від 05.03.2010 року. Під час уточнення меж земельної ділянки, виявилось, що її сусід ОСОБА_7 самовільно захопив частину її земельною ділянки площею 0,0097 га. з боку вул. Київська, 32. З метою захисту свого порушеного права ОСОБА_5 звернулася до суду та рішенням Вишгородського районного суду Київської області позов задоволено, зобовязано ОСОБА_7 повернути позивачу самочинно зайняту частину земельної ділянки площею 0,0097 га.

Таким чином, межі земельної ділянки ОСОБА_5 точно встановлені ще у 2011 році, питань щодо розміру земельної ділянки з боку сусідів, в тому числі і з боку ОСОБА_6, який користувався сусідньою земельною ділянкою, ніколи не виникало. Однак, відповідач намагається самочинно змінити межі їх земельних ділянок, ОСОБА_6 декілька разів переставляв межові знаки, переніс стару огорожу та пересунув частину своєї огорожі на декілька десятків сантиметрів в сторону ОСОБА_5 по всій довжині лінії розмежування, захопивши земельну ділянку 0,0035 га.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_6 намагається самочинно змінити межі існуючих земельних ділянок, порушує правила добросусідства, чим чинить ОСОБА_5 перешкоду в користуванні та обслуговуванні поливною системою, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

25 квітня 2017 року позивач подала до суду заяву про зміну та уточнення позовних вимог, відповідно до якої просили визнати державний акт І-КВ №072443 на право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 1:31:123:0102 за адресою Київська область, Вишгородський район, вул. Київська, 27 площею 0,200 га на імя ОСОБА_6 недійсним. Зобовязати ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 1:31:123:0101 за адресою Київська область, Вишгородський район, вул. Київська, 27, шляхом відновлення меж земельних ділянок, зобовязати відповідача звільнити самочинно зайняту частину вказаної земельної ділянки площею 0,0035 га. (повздовж більш ніж 130 метрів) по лінії від В до Г, вказаній в державному акті серії ЯЖ №247314 від 05.03.2010 року, зобовязати відповідача перенести огорожу уздовж лінії від В до Г на відстань 0,40 м. в сторону земельної ділянки відповідача.

18 вересня 2017 року позивач подала заяву про зміну та уточнення позовних вимог та просила визнати державний акт І-КВ №072443 на право приватної власності на земельну ділянку кадастровим номером 1:31:123:0102 за адресою Київська область Вишгородський район вул. Київська, 27 площею 0,200 га. на імя ОСОБА_6 недійсним. Зобовязати ОСОБА_6Е усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровим номером 1:31:123:0101 за адресою Київська область Вишгородський район вул. Київська, 27, шляхом відновлення меж земельних ділянок, зобовязати відповідача звільнити самочинно зайняту ним частину вказаної земельної ділянки площею 0,0035 га. (повздовж більш ніж 130 метрів) по лінії від В до Г, вказаній в державному акті серії ЯЖ №247314 від 05.03.2010 року, зобовязати відповідача перенести огорожу уздовж лінії від В до Г на відстань 0,40 м. сторону своєї земельної ділянки. Викликати в судове засідання експерта Українського центру судових експертиз ОСОБА_8 для дачі пояснень по земельно-технічній експертизі №1-28/02 від 28.02.2017 року. Викликати в судове засідання виконавця топографічних робіт ОСОБА_9

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою кадастровий номер :31:123:0101 за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Вища Дубечня, вул.. Київська, 27, шляхом відновлення меж земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В іншій частині в позові відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким визнати державний акт І-КВ №072443 на право приватної власності на земельну ділянку кадастровим номером 1:31:123:0102 за адресою Київська область Вишгородський район вул. Київська, 27 площею 0,200 га. на імя ОСОБА_6 недійсним; зобовязати ОСОБА_6Е усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровим номером 1:31:123:0101 за адресою Київська область Вишгородський район вул. Київська, 27, шляхом відновлення меж земельних ділянок, зобовязати відповідача звільнити самочинно зайняту ним частину вказаної земельної ділянки площею 0,0035 га. (повздовж більш ніж 130 метрів) по лінії від В до Г, вказаній в державному акті серії ЯЖ №247314 від 05.03.2010 року, зобовязати відповідача перенести огорожу уздовж лінії від В до Г на відстань 0,40 м. сторону своєї земельної ділянки.

При цьому зазначає, що межі її земельної ділянки точно встановлені ще у 2011 році на підставі технічної документації вказаної земельної ділянки. Координати ділянок були встановлені з допомогою високоточних приладів і з того часу не змінювались. Ці обставини були відображені в рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 08 травня 2012 року. Про існування цього рішення та про результати обміру наших сусідніх земельних ділянок, на підставі яких були підтверджені точні координати земельної ділянки позивачки, відповідачу ОСОБА_6 було відомо. Однак, відповідач вирішив самочинно змінити існуючі межі її земельної ділянки шляхом перенесення огорожі між їхніми ділянками. В скарзі позивач посилається на вимоги ст.ст. 319, 373, 386, 391 ЦК України та ст.ст. 91, 103, 125, 152 ЗК України.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам судового процесу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиви не подавалися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №247314 від 05.03.2010 року ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,2000 га кадастровий номер :31:123:0101, розташованої Київська область, Вишгородський район, с. В. Дубечня, вул. Київська, 27.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія І-КВ №072443 від 26.09.2000 року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,2000 га. кадастровий номер :31:123:0102, розташованої Київська область, Вишгородський район, с. В. Дубечня, вул. Київська, 27а.

Як вбачається, з договору №105-04/15 про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки від 02.04.2015 року, відповідно до якого громадянин ОСОБА_6 та громадянка ОСОБА_5 (замовники) та ФОП ОСОБА_9 (виконавець) уклали цей договір про виконання робіт про наступне: виконавець зобовязується виконати з дотриманням вимог діючого законодавства проектно-вишукувальні роботи з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок які перебувають у власності, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: вул. Київська, 27-А та вул. Київська, 27 в с. Вища Дубечня Вишгородського району, Київської області.

Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт за договором виконання проектних робіт №105-04/15 від 02.04.2015 року, замовники громадянин ОСОБА_6 та громадянка ОСОБА_5, та від виконавця ФОП ОСОБА_9, складено цей акт про те, що виконавцем були проведені, а замовником прийняті такі роботи: виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянко які перебувають у власності, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: вул. Київська, 27а та вул. Київська, 27 в с. Вища Дубечня Вишгородського району, Київської області. Внаслідок яких замовники отримали технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок. Сторони претензій одна до одної не мають.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28.02.2017 року №1-28/02, а саме, з частини дослідження вбачається, що фактичні межі земельної ділянки кадастровий номер :31:123:0101, яка розташована по вул. Київська, 27 у с. Вища Дубечня Вишгородського району Київської області, частково не відповідають межам, зазначеним у державному акті на право власності на землю, серія ЯЖ №247314. У фактичному користуванні ОСОБА_5, станом на час дослідження, перебуває земельна ділянка загальною площею 0,2259 га. Крім того, фактичні межі земельної ділянки кадастровий номер :31:123:0102, яка розташована по вул. Київська, 27а у с. Вища Дубечня Вишгородського району Київської області, частково не відповідають межам зазначеним у державному акті на право власності на землю, серія І-КВ №072443, каталогу координат поворотних точок меж кадастровий номер :31:123:0102, який є додатком до ОСОБА_7 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.09.2015 року №НВ-015. У фактичному користуванні ОСОБА_6, станом на час дослідження, перебуває земельна ділянка загальною площею 0,2128 га. Таким чином, фактична площа земельних ділянок, що розташовані за адресою с. Вища Дубечня, Вишгородського району Київської області, вул. Київська 27 та вул. Київська, 27а, що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в натурі (на місцевості) не відповідають їх правовстановлюючим документам. Також встановлено, що межі земельних ділянок, що належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6, частково зміщені.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції керувався вимогами статтею 391 ЦК України, статтями 91, 103, 125, 126, 152, 153, 155 Земельного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, та виходив з наступного.

Позивачем недоведені обставини щодо визнання державного акту І-КВ №072443 на право приватної власності на земельну ділянку кадастровим номером :31:123:0102 за адресою Київсбка область Вишгородський район вул. Київська, 27 площею 0,2000 га. на імя ОСОБА_6 недійсним. Крім того, позивачем не доведена обставина, що саме ОСОБА_6 самовільно зайняв частину земельної ділянки кадастровим номером :31:123:0101, площею 0,0035 га. по ліній від В до Г, вказаній в державному акті серії ЯЖ №247314 від 05.03.2010 року, оскільки відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 28.02.2017 року №1-28/02, фактична площа земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в натурі не відповідають правовстановлюючим документам.

Щодо заявленої позовної вимоги про зобовязання ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою кадастровий номер :31:123:0101 за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Вища Дубечня, вул.. Київська, 27, шляхом відновлення меж земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд першої інстанції прийшов до висновку, що в цій частині позов слід задовольнити, оскільки відповідно до додатку №1 до висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 28.02.2017 року №1-28/02, фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_5 не відповідають кадастровому плану, а фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_6 не відповідають каталогу координат.

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні, відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Статті 125, 126 Земельного Кодексу України передбачають, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності з ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч.3 ст.153 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Пунктом «г» ст.91 Земельного кодексу України передбачено, що власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до статті 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Частиною 1 статті 107 Земельного кодексу України встановлено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Оскільки, судом першої інстанції безспірно встановлено, що земельна ділянка, яка фактично перебуває у користуванні позивачки є більшою ніж визначено у її Державному акті, висновки суду про недоведеність обставин щодо визнання державного акту на імя ОСОБА_6 недійсним (ч.1 ст. 155 ЗК України) та недоведеність обставин, що саме ОСОБА_6 самовільно зайняв частину земельної ділянки позивача є правильними, так як відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 28.02.2017 року №1-28/02, фактична площа земельних ділянок, як позивача ОСОБА_5, так і відповідача ОСОБА_6, в натурі не відповідають їх правовстановлюючим документам і по факту є значно більшими.

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обгрунтоване рішення про задоволення позову частково, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, яке слід залишити без змін.

В апеляційній скарзі апелянтом не наведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.І. Олійник

ОСОБА_2