АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/559/18Головуючий по 1 інстанції - Шипович В.В.
Категорія: 48 Доповідач в апеляційній інстанції - - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.

За участі секретаря Анкудінов О.І.

учасники процесу:

позивач - ОСОБА_3; представник позивача - адвокат ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5; представник відповідача - адвокат ОСОБА_6.

третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.01.2018 року, ухваленого в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від головуванням судді Шиповича В.В., повний тест якого виготовлено 31.01.2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку та спосіб участі батька у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, за участі Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, - :

в с т а н о в и л а :

11.08.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку та способу участі батька у вихованні дитини, посилаючись, що він та відповідач ОСОБА_5 є батьками малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 він не перебував, тому відомості про батька в актовому записі про народження дитини зазначені відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України за заявою матері та батька дитини.

В даний час дитина проживає разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_5 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також перешкоджає позивачу приймати участь у вихованні та житті доньки, і через це між ними виникають конфлікти. Досягти згоди вони не можуть. За таких обставин позивач ОСОБА_3 просив суд зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною та брати участь у її вихованні, а також встановити порядок його участі у спілкуванні та вихованні доньки, зобов'язавши ОСОБА_5 за день до його зустрічі з донькою надавати інформацію щодо фактичного місця перебування дитини та, за необхідності погоджувати місце зустрічі.

10.10.2017 року та 27.10.2017 року позивач ОСОБА_3 шляхом подання письмових заяв уточнив та збільшив позовні вимоги, остаточно сформулювавши їх в наступній редакції:

1. Встановити наступний порядок участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, врахувавши при цьому вік дитини, проживання батьків у різних містах України, дотримуючись при цьому режиму харчування, розвитку, відпочинку та навчання дитини:

- щотижня з 19.00 годин п'ятниці до 19.00 годин неділі без присутності матері дитини з можливістю перебування за місцем проживання батька;

- двічі на рік, для сумісного відпочинку та оздоровлення: літом - протягом 15 календарних днів поспіль, починаючи з другої суботи серпня місяця; зимою - протягом 15 календарних днів поспіль з 02 січня по 17 січня року, але не пізніше дати кінця канікулярного періоду, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини в Україні або за кордоном, без присутності матері;

- щороку, для святкування дня народження дитини та свята 8-го березня - з 14.30 години до 10.00 години наступного дня з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини, без присутності матері;

- кожного парного року в період Травневих свят (з 30-го квітня по 09 травня включно) з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини в Україні або за кордоном, без присутності матері;

- щороку для святкування Дня захисту дітей (01-го червня) та Дня святого Миколая (19 грудня) для сумісного відпочинку, з 14.00 годин дня свята і до 10.00 годин наступного за днем свята з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері;

- щороку, для святкування Нового року, 31-го грудня з 11.00 до 18.30 години, без присутності матері.

2. Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_3, із донькою, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та брати участь в її вихованні.

3. Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_3, із донькою, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами телефонного, поштового, електронного та іншими засобами зв'язку.

4. Зобов'язати ОСОБА_5 за день до зустрічі ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_7, надавати батькові точну інформацію щодо фактичного перебування дитини та, за необхідності, погоджувати місце зустрічі шляхом направлення електронного листа на його електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_8 з одночасним sms - повідомленням на мобільний телефон. НОМЕР_2.

5. Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю, ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому у заяві від 27.10.2017 позивач ОСОБА_3 просив врахувати, що відповідач ОСОБА_5 переховує дитину від нього, що може призвести до того, що батько не зможе брати участь у вихованні доньки.

У судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні та підтвердив обставини, викладені у позові.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.01.2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2) наступні способи участі у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідною згодою матері за кордоном, а саме:

перші та треті п'ятниця-неділя кожного місяця, з 18:00 години п'ятниці до 18:00 години неділі;

щороку з 5 січня протягом 15 календарних днів;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів;

щороку 1 червня та 19 грудня з 14:00 години до 10:00 години наступного дня,

без присутності матері дитини, - ОСОБА_5, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Визначено, що спілкування ОСОБА_3 із ОСОБА_7 засобами телефонного, поштового, електронного зв'язку здійснюється без обмежень, з урахуванням при цьому технічних можливостей такого зв'язку, часу навчання та відпочинку дитини, психологічного і фізичного стану дитини.

Зобов'язано ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3) не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у визначений судом спосіб у вихованні малолітньої дитини, - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 не пізніш як за добу до часу побачень та спільного відпочинку дитини з батьком, визначених даним рішенням суду, інформувати ОСОБА_3 засобами телефонного або електронного зв'язку про місце (адресу), де він може забрати ОСОБА_7 та місце (адресу), куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень чи відпочинку.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 оскаржили рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5 вважає, що суд першої інстанції неправильно вирішив спір в частині визначення порядку періодичних побачень позивача з донькою, незважаючи на наявні у справі докази своєї позиції, невірно застосував до встановлених правовідносин норми матеріального права та ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права. ОСОБА_5 зазначає, що позивач наполягає на здійснення своїх прав, незважаючи на особливості розвитку самої дитини, які обумовлені характером та тривалістю їх відносин, віком дитини, чуттєво-емоційним зв`язком з матір`ю, особливостями її психіки. Як матір дитини, якій виповнилося ще тільки чотири роки, впевнена в тому, що до досягнення як мінімум шестирічного віку тривале перебування дитини у відриві від звичайного середовища, матері та близьких, з яким вона безперервно спілкується все життя, може завдати психологічної травми. Також ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, зазначає, що на її думку, посадові особи Черкаського міськвиконкому - члени комісії з питань захисту прав дитини, прийняли рішення, яке обмежує права ОСОБА_5, з грубим порушенням встановленого порядку та процедури, виявивши при цьому упередженість, однобічність та особисту зацікавленість при ухваленні рішення на користь позивача. Судом першої інстанції, вказані обставини до уваги не взяті, юридична оцінка їм не надана. Також суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинам, що вищезгаданий висновок № 854 від 25.10.2017 року Органу опіки та піклування Черкаської міської ради був виготовлений на підставі рішення засідання комісії із захисту прав дитини Черкаського міськвиконкому, яке обговорювалося та приймалось без участі ОСОБА_5, незважаючи на те, що вона мала бути присутня на такому засіданні. Встановлюючи необмежене спілкування батькові з малолітньою ОСОБА_7 засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, судом не було враховано вік дитини, наявність самих засобів зв`язку, доступність дитини до таких засобів, яке включає в тому числі вміння дитини користуватися ними як складними електронними пристроями. ОСОБА_5 просить змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси в частині визначення позивачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, способу участі у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідною згодою матері за кордон, а саме:

Визначити позивачу ОСОБА_3 в цій частині рішення періодичні побачення без присутності матері, спільний відпочинок батька і дитини на території України та за кордон за відповідною згодою матері, а саме: щотижня з 14:00 год. до 19:00 год. п`ятниці та з 11:00 год. до 18:00 год. суботи без присутності матері до досягнення дитини семирічного віку;

Щороку з 5 січня протягом 15 календарних днів щоденно з 11:00 год. до 18:00 год. без присутності матері ОСОБА_5 до досягнення дитини семирічного віку;

Щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів щоденно з 11:00 год. до 18:00 год. без присутності матері ОСОБА_5 до досягнення дитини семирічного віку;

Щороку з 1 червня та 19 грудня з 11:00 год. до 16:00 год., без присутності матері дитини - ОСОБА_5 до досягнення дитини семирічного віку, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Після досягнення малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 семирічного віку визначити позивачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 способи участі у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідною згодою матері за кордоном, а саме: - перші та треті п`ятниця-неділя кожного місяця, з 18:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі;

- щороку з 5 січня протягом 15 календарних днів; щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів;

- щороку з 1 червня та 19 грудня з 14:00 год. до 10:00 год. наступного дня, без присутності матері дитини - ОСОБА_5, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Рішення в частині: Визначити, що спілкування ОСОБА_3 із ОСОБА_7 засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку здійснюється без обмежень, з урахуванням при цьому технічних можливостей такого зв`язку, часу навчання та відпочинку дитини, психологічного і фізичного стану дитини - скасувати та відмовити у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається, що рішення суду є незаконним, винесене з порушенням норм процесуального права та при неповній оцінці доказів, що містяться в матеріалах справи. ОСОБА_3 звертає увагу на те, що будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів того, що дитина до семирічного віку за медичними чи будь-якими іншими показаннями не може перебувати із ночівлею у батька без присутності матері, ні відповідачем, ні представником відповідача до матеріалів справи не додано. Посилання відповідача та її представника на не сформованість психіки дитини у відносинах із оточуючими та нездатність дитиною самостійно вирішувати конфліктні ситуації, які пов`язані із зміною звичного порядку життя, що на їх думку, притаманне віку дівчинки; наявність тісного емоційного-психологічного зв`язку з матір`ю та великої вірогідності виникнення суму, душевних переживань у випадку розлучення з нею, є лише припущенням, особистим суб`єктивним ставленням матері до обставин справи та її особистими страхами, які може і є природними, проте жодним чином не стосуються особистості доньки. Зазначає, що суд першої інстанції, визнаючи щорічний спільний відпочинок батька у період зимових канікул з 05 січня замість дати початку, що була визначена позивачем у позовних вимогах з 02 січня, не врахував, що зимові канікули у школярів наразі зазвичай закінчуються 10 січня, чим штучно обмежив час на спільні зустрічі батька із донькою, не обґрунтувавши причин такого обмеження. Виходячи насамперед із найкращих інтересів дитини, батько зобов`язаний буде забезпечити реалізацію конституційного права дитини на освіту і повернути її за місцем проживання по завершенню канікулярного періоду, тобто до 10 січня. Також, в апеляційній скарзі зазначається, що визнаючи щорічний спільний відпочинок батька у період літніх канікул з першої суботи серпня, суд не врахував, що позивач є впливовим громадським діячем будівельної галузі, професійне свято якої відбувається щорічно кожну другу неділю серпня, чому передує безпосередня особиста участь позивача у державних заходах з приводу святкування Дня будівельника, якій зазвичай тривають у будні дні другого тижня серпня до другої суботи серпня. Посилання суду на необхідність підготовки дитини до учбового року як на підставу визначення літнього відпочинку з першої суботи серпня не мають жодного правового підґрунтя, оскільки як позивач, так і відповідач можуть та зобов`язані завчасно здійснювати підготовку дитини до навчального процесу на протязі всього літнього періоду. Окрім того, встановивши дату початку літнього відпочинку позивача з донькою з першої суботи серпня, суд порушує конституційне право позивача на працю. Адже, ставлячи інтереси власної дитини вище над своїми, він буде вимушений змінити місце роботи. ОСОБА_3 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.01.2018 року у справі № 711/6649/17 в частині визначення способів участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_7 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити наступний спосіб участі батька, врахувавши при цьому вік дитини, проживання батьків у різних містах України, дотримуючись при цьому режиму харчування, розвитку, відпочинку та навчання дитини: щотижня з 19:00 год. п`ятниці до 19:00 год. неділі без присутності матері дитини з можливістю перебування за місцем проживання батька; - двічі на рік, для сумісного відпочинку та оздоровлення: літом - протягом 15 календарних днів поспіль, починаючи з другої суботи серпня місяця; зимою - протягом 15 календарних днів поспіль, починаючи з 02 січня по 17 січня року, але не пізніше дати кінця канікулярного періоду, з можливістю відвідування дитиною місця проживання та інших місць за бажанням дитини в Україні або за кордоном, без присутності матері; щороку для святкування дня народження дитини 02 вересня та свята 8-го березня з 14:30 год. до 10:00 год. наступного дня з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини без присутності матері; кожного парного року в період Травневих свят (з 30-го квітня по 09 травня включно) з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини в Україні або за кордоном, без присутності матері; щороку для святкування Дня захисту дітей (01-го червня) та Дня святого Миколая (19 грудня) для сумісного відпочинку, з 14:00 год. дня свята і до 10:00 год. наступного за днем свята з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері; щороку, для святкування Нового року, 31-го грудня з 11:00 до 18:30 год. без присутності матері; при цьому змінити мотивувальну частину рішення, шляхом виключення показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, розподілити судові витрати.

На апеляційну скаргу ОСОБА_5 надійшов 20 березня 2018 року відзив позивача ОСОБА_3 , в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_5 , в якій вона ставить питання про зміну рішення суду в частині побачень та пропонує свій графік побачень батька з дитиною, оскільки вважає безпідставними доводи апеляційної скарги.

У відзиві ОСОБА_5 на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3, поданому 02 квітня 2018 року, відповідач ОСОБА_5 заперечує проти задоволення апеляційної скарги позивача, який просить змінити рішення суду в частині графіку побачень з дитиною. Доводи заперечень у відзиві повністю співпадають з доводами апеляційної скарги ОСОБА_5 викладеними вище

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, сторін та їх представників, які з'явились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.2.ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення суду повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є : неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку та спосіб участі батька у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог, враховуючи висновок органу опіки та піклування, визначив спосіб участі у вихованні малолітньої дитини батька, які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька та спільного відпочинку дитини разом з батьком за погодженням з матір' ю , виходячи з захисту інтересів та прав дитини.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується поясненнями сторін, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, але у них народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, в якому батьками дитини вказані позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 (а.с. 6 т.І).

Малолітня дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір'ю в м. Черкаси за згодою батьків. Батько дитини - ОСОБА_3 мешкає окремо від них у м. Києві.

Факт виникнення конфліктних ситуацій між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 при визначенні порядку та способу участі батька у вихованні дитини підтверджено листами ОСОБА_3 від 02.05.2017 року, 15.07.2017 року, 24.10.2017 року, які направлялися ним до Служби у справах дітей Черкаської міської ради (а. с. 14, 98, 142-143 т.1), висновком Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 27 серпня 2017 року про результати розгляду звернення ОСОБА_3 (а. с. 118 т.1), заявою ОСОБА_3 від 15 жовтня 2017 року до поліції про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 138-139 т.1), відеозаписом подій працівників поліції, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на вчинення перешкод зі сторони відповідача ОСОБА_5 та її сім'ї у спілкуванні з малолітньою дочкою, вважає, що ОСОБА_5 штучно створює обставини, через які, він не може нормально зустрічатися з дочкою. Вважає, що його права як батька є порушеними, а тому, враховуючи норми ЦК та СК України, він має повне право на їх захист та безперешкодне спілкування з дитиною.

Згідно з вимогами ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 150 СК України).

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги акти обстеження умов проживання кожного з батьків та правомірно визначено, що спілкування батька й дитини не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини, а навпаки відповідатиме її інтересам.

Також, суд правильно визначив, що в разі, коли батьки дитини самостійно не змогли дійти згоди в питанні визначення порядку та способу виховання дитини, участь органу опіки та піклування в даному випадку є обов'язковою.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного із батьків орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з даними висновку № 854 від 23.10.2017 року виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити ОСОБА_3 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_7:

Перші та треті вихідні місяця з 18-00 п'ятниці до 18-00 неділі; Різдвяні свята з 05.01 протягом 14 днів; з другої суботи серпня протягом 15 днів; 01.06 (день народження батька) дитина проводить з батьком; інші свята - по домовленістю між батьками дитини; без присутності матері дитини, з урахуванням психологічного та фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути (а. с. 88-89 т.1).

Вказаний висновок був досліджений судом першої інстанції та визнаний таким, що не суперечить інтересам дитини.

Однак, разом з тим до запропонованого органом опіки та піклування порядку суд визнав за необхідне внести окремі уточнення в інтересах дитини. Суд вважав за доцільне перенести початок літнього відпочинку батька та дитини із другої на першу суботу серпня, з урахуванням необхідності надання часу дитині після відпочинку підготуватися до навчального року. Крім того, суд визначив рівний час для зимового і літнього відпочинку батька та дитини, додавши у перелік свят 19 грудня (День Святого Миколая).

Також, суд визнав, що спілкування ОСОБА_3 із ОСОБА_7 засобами телефонного, поштового та електронного зв'язку здійснюється без обмежень, з урахуванням при цьому технічних можливостей такого зв'язку, часу навчання та відпочинку дитини, психологічного і фізичного стану дитини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд вважав, що визначений спосіб участі батька у вихованні дитини буде пропорційним, збалансованим і таким, що відповідатиме віку та інтересам дитини, її гармонійному розвитку і дасть можливість обом батькам брати участь у вихованні дитини.

Судові витрати щодо розгляду справи розподілені судом у відповідності ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг та мотиви рішення суду, колегія суддів в цілому погоджується з висновком суду про те, що участь у вихованні та спілкуванні дитини є обов'язком обох батьків. Також, є правильним висновок в тій частині, що той з батьків з ким проживає дитина не повинен чинити перешкод у спілкуванні з нею тому з батьків, хто проживає окремо.

Вирішуючи спір в даних правовідносинах, суд повинен виходити виключно з дотримання принципу захисту інтересів дитини для її якнайкращого розвитку та виховання. Причому права дитини є пріоритетними, а будь-які права батьків можуть бути обмеженими у тому випадку, коли їх здійснення суперечить правам чи інтересам дитини.

Тому, аналізуючи висновок суду про надання позивачу періодичних побачень без присутності матері, колегія суддів враховує наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції в судовому засіданні і дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і на момент розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції вона має вік чотири роки.

Зважаючи на вік, особливості розвитку дитини в такому віці, які обумовлені характером та тривалістю її відносин, чуттєво - емоційного зв'язку з матір'ю, враховуючи, що сторони по справі проживають в різних містах України, колегія суддів, захищаючи перш за все інтереси дитини, вважає, що тривале перебування дитини у відриві від звичного середовища, матері і близьких, з якими вона спілкується безперервно все життя, може завдати їй психологічної травми, тому дійшла висновку про те, що до досягнення дитини семирічного віку, побачення з батьком слід проводити в присутності матері і лише за місцем її проживання. Лише, після досягнення семирічного віку, доцільно буде визначити періодичні побачення з батьком з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за згодою матері без її присутності.

Вирішуючи спір, колегія суддів враховує, що на час вирішення спору малолітня дочка сторін мешкає разом з матір'ю, якій останньою створені належні житлово-побутові умови. Дитина розвинена згідно свого віку, і має все необхідне для повноцінного розвитку.

Тому, враховуючи особливості розгляду даної категорії справи, те, що мати та батько проживають в різних містах України, рішення суду підлягає зміні в частині визначення позивачу ОСОБА_3 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7, які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідною згодою матері за кордоном.

Колегія суддів вважає, що слід визначити ОСОБА_3 періодичні побачення з ОСОБА_7, спільний відпочинок батька і дитини на території України та за кордоном за відповідною згодою матері, а саме:

щотижня з 14.00 год. до 19.00 год. п'ятниці та з 11.00 год. до 18.00 год. суботи в присутності матері до досягнення дитини семирічного віку;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. в присутності матері ОСОБА_5 до досягнення дитини семирічного віку;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. з присутністю матері ОСОБА_5 до досягнення нею семирічного віку;

щороку 01 червня та 19 грудня з 11.00 год. до 16 год., в присутності матері дитини ОСОБА_5 до досягнення дитиною семирічного віку, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Після досягнення дитиною семирічного віку, визначити ОСОБА_3 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7, які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідної згоди матері за кордоном, а саме:

перші та треті п'ятниця - неділя кожного місяця, з 18.00 год. п'ятниці до 18.00 год. неділі;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів;

щороку з першої суботи серпня протягом 156 календарних днів;

щороку 01 червня та 19 грудня з 14:00 год. до 10:00 год. наступного дня без присутності матері, ОСОБА_5 з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

В частинах рішення суду щодо зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_3 брати участь у визначений судом спосіб у вихованні малолітньої дитини та інформування останнього не пізніше як за добу до часу побачень, де він може забрати дитину, та куди повинен доставити, підлягає залишенню без зміни, оскільки особами, що подають апеляційну скаргу не наведено обгрунтованих підстав для його зміни чи скасування в цих частинах і суд правомірно задовольнив такі позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню щодо зміни рішення в частині вимог щодо графіку побачень дитини з батьком , щодо перебування дитини за місцем проживання батька в нічний час до виповнення дитиною семирічного віку, а в решті не підлягають задоволенню .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо виключення із мотивувальної частини рішення суду посилання на покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки судом не обґрунтовувались висновки суду показаннями вказаних свідків , які є батьками відповідача, а суд лише послався в рішенні , що вони були допитані, як і інші свідки у справі.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не дають підстав для їх задоволення та зміни рішення суду з вказаних в скарзі доводів, тому залишаються без задоволення колегією суддів.

В інших частинах рішення суду також ґрунтується на встановлених обставинах справи, відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Судові витрати, понесені сторонами , покласти на кожну із сторін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2018 року в частині визначення способів участі батька у вихованні дитини змінити.

Визначити ОСОБА_3 наступні способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідною згодою матері за кордоном, а саме:

щотижня з 14.00 год. до 19.00 год. п'ятниці та з 11.00 год. до 18.00 год. суботи в присутності матері ОСОБА_5 до досягнення дитини семирічного віку;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. в присутності матері ОСОБА_5 до досягнення дитини семирічного віку;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. з присутністю матері ОСОБА_5 до досягнення нею семирічного віку;

щороку 01 червня та 19 грудня з 11.00 год. до 16 год., в присутності матері дитини ОСОБА_5 до досягнення дитиною семирічного віку, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Після досягнення дитиною семирічного віку, визначити ОСОБА_3 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідної згоди матері за кордоном, а саме:

перші та треті п'ятниця-неділя кожного місяця, з 18.00 год. п'ятниці до 18.00 год. неділі без присутності матері дитини ОСОБА_5;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_5;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_5;

щороку 01 червня та 19 грудня з 14:00 год. до 10:00 год. наступного дня без присутності матері, ОСОБА_5 з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Судові витрати, понесені кожною із сторін, з врахуванням судових витрат в суді першої інстанції , покласти на сторони .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Карпенко О.В.

Повний текст постанови виготовлений 26 квітня 2018 року.