Єдиний унікальний номер 725/5436/17
Номер провадження 2/725/1059/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сорокан М.М.,

представника позивача та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

та третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Благодійної організації «Благодійний фонд «Форпост Надія» до ОСОБА_2, треті особи ТОВ «Будівельна фірма «Ріка», ОСОБА_4 про повернення грошових коштів одержаних на виконання нікчемного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Чернівецької міської ради №613 від 01.03.2017 року БО «Благодійний фонд «Форпост Надія» надано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку за адресою м.Чернівці, вул. Руська, 214 площею 0,3917га для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку та рекомендовано знести житлові будинку №214, 214-Б, №216, №218 по вул. Руській в м. Чернівці та відселити мешканців вказаних будинків за рахунок коштів забудовника.

В подальшому між позивачем та Чернівецькою міською радою було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки на якій розташований двоквартирний житловий АДРЕСА_1 в якому належить на праві власності відповідачу та з урахуванням рекомендацій Чернівецької міської ради вказаний будинок підлягав знесенню з відселенням відповідача за рахунок забудовника. У звязку з наведеним позивачем отримано звіт про оцінку майна, відповідно до якого ринкова вартість належної відповідачу квартири станом на 13.02.2017 року становить 585126 грн. та підписано з відповідачем протокол погодження компенсації з квартиру АДРЕСА_2 відповідно до якого компенсація вартості вказаної квартири визначена в сумі 1223950 грн., що еквівалентно 45500 доларів США.

Відповідно до розписки відповідача від 07.03.2017 року, останній підтвердив факт отримання грошових коштів у вказаній сумі та відсутність будь-яких претензій до позивача, а також зобовязався до 10.03.2017 року звільнити свою квартиру та оформити усі необхідні документи для її знесення. Цього ж дня, 07.03.2017 року, відповідач написав заяву адресовану ЧМКБТІ про закриття запису в електронному реєстрі про його права власності на зазначену вище квартиру, у звязку з отриманням грошової компенсації її вартості від позивача, яку передав представнику позивача ОСОБА_5 від якого отримував грошові кошти.

Вважає, що наведені обставини підтверджують факт досягнення між позивачем та відповідачем усіх істотних умов договору купівлі-продажу, який оформлено Протоколом погодження компенсації вартості квартири АДРЕСА_2 та розпискою.

В подальшому відповідач своїх зобовязань не виконав, відмовився виселятись та нотаріально посвідчувати договір-купівлі продажу вказаної квартири, мотивуючи своє рішення тим, що вартість квартири є більшою ніж йому виплачена позивачем.

У звязку з наведеним, вважає, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 оформлений Протоколом погодження компенсації за вказану квартиру та розпискою є нікчемним правочином внаслідок відсутності його нотаріального посвідчення, у звязку з чим підлягають застосуванню наслідки недійсності правочину передбачені ст. 216 ЦК України у вигляді двосторонньої реституції, яка полягає у взаємному поверненні отриманого на виконання нікчемного правочину, зокрема 1223950 грн., що еквівалентно 45 тис. доларів США, які були передані позивачем відповідачу та які останній відмовляється добровільно повертати.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, позивач просив ухвалити рішення про повернення грошових коштів одержаних на виконання нікчемного правочину, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь Благодійної організації «Благодійний фонд «Форпост Надія» грошові кошти в сумі 1223950 грн.; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

В ході судового розгляду даної справи судом забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4, залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору ТОВ «Будівельна фірма «Ріка» та в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивача, який одночасно представляв інтереси третьої особи ТОВ «Будівельна фірма «Ріка», позов підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у ньому. Вказував на те, що з каси благодійного фонду були виділені грошові кошти в розмірі 1223950 грн., які видані ОСОБА_5 для їх передачі ОСОБА_2 в якості компенсації за квартиру АДРЕСА_4 та відповідач отримав вказані грошові кошти, що підтверджується підписаною ним розпискою, при цьому ОСОБА_2 не надав будь-яких доказів про те, що написана ним розписка не відповідає дійсності чи доказів того, що він звертався до правоохоронних органів по факту шахрайства. Також зазначав, що частину отриманих коштів відповідач витратив на придбання іншої квартири, яку згодом продав та на даний час між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_4 існує майновий спір, що і є підставою не визнання відповідачем даного позову.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не отримував грошових коштів в сумі 1223950 грн. від будь-кого із представників позивача, а усі перемовини він вів з представником будівельної компанія «Ріка» ОСОБА_5, який запевнив його, що в рахунок компенсації втрати житла він за власні кошти придбає йому квартиру та гараж, а також компенсує втрату житла його колишній дружині ОСОБА_4, яка проживала та була зареєстрована у квартирі за адресою м.Чернівці по вул. Руській, 214-Б/1. При цьому, оцінку вартості належної йому квартири він не замовляв та про її існування дізнався з матеріалів даної цивільної справи. Будучи запевненим у тому, що ОСОБА_5 виконає свою частину домовленості він підписав розписку від 07.03.2017 року про отримання грошей, проте інформація, яка міститься у тій розписці не відповідає дійсності. Безпосередньо грошових коштів у готівці він не отримував, оскільки ОСОБА_5 вніс на банківських рахунок грошові кошти в сумі 433944 грн., як оплату вартості придбаної для нього квартири АДРЕСА_5, у звязку з чим визнав позов лише не вказану суму. В подальшому стало відомо, що його колишній дружині ОСОБА_4 не забезпечено іншого житла та не виплачено будь-якої компенсації. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки готівкові кошти йому не передавались, а вартість придбаної йому квартири як забезпечення житлом у звязку з відселенням становить 433944 грн., а тому покладення на нього обовязку повернути грошові кошти в сумі 790006 грн. є необґрунтованим.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме на суму 433944 грн., що становить вартість придбаної для відповідача квартири. Зазначав, що між сторонами не виникало будь-яких правовідносин щодо купівлі-продажу квартири №1 в будинку №214-Б в м. Чернівці, оскільки позивач повинен був забезпечити відповідача житлом у звязку з його відселенням, а тому було придбано квартиру АДРЕСА_6, вартістю 433944 грн. Будь-яких готівкових розрахунків між сторонами не було, а написана позивачем розписка про отримання компенсації не свідчить про продаж ним позивачу квартири, а лише про намір укладення такого договору в майбутньому, крім того така розписка містить виправлення, а саме заштриховано слово «частка». Вказував, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що окрім відповідача компенсувати втрату житла позивач повинен був також і їй, оскільки вона проживала у належній відповідачу квартирі та була там зареєстрованою, проте будь-якої компенсації ні у вигляді грошей, ні у вигляді надання іншого житлового приміщення вона не отримувала.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що він, як представник підрядника ТОВ «Будівельна фірма «Ріка», яка проводить будівництво на замовлення благодійного фонду, проводив переговори щодо відселення мешканців та викупу їх земельних ділянок за адресою будівництва. З відповідачем було досягнуто домовленості про те, що він отримує компенсацію та пише заяву про видалення запису про право власності з електронного реєстру. Він, діючи як представник позивача по довіреності, грошові кошти в сумі 1223000 грн. особисто передавав ОСОБА_2 в автомобілі, коли вони їхали оформляти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 у нотаріуса. Відповідач зобовязувався звільнити квартиру протягом трьох днів та написав розписку, проте своїх зобовязань не виконав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка донька третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_6, пояснила, що з приводу спірних правовідносин їй відомо, що перемовини з приводу компенсації за квартиру АДРЕСА_3, де проживає її мати та її колишній чоловік , велись з ОСОБА_5, який запевнив, що компенсацію отримають всіх мешканці та рекомендував ОСОБА_4 принести довідку з КЖРЕП про склад сімї. Як пояснив ОСОБА_5, він придбає нову квартиру за свої грошові кошти та про виплату грошової компенсації мова не йшла.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству з відповідачем та перебуває з ним у дружніх відносинах. У належній відповідачу квартирі проживає його колишня дружина та її донька. З приводу спірних правовідносин йому відомо, що ОСОБА_5 обіцяв відповідачу та його дружині придбати квартири або виплатити грошові кошти в якості компенсації. Щодо написаної відповідачем розписки про отримання грошових коштів йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що разом з відповідачем у кватирі №1 в будинку №214-Б по вул. Руській в м. Чернівці також проживали його колишня дружина та її донька. ОСОБА_5 обіцяв компенсувати квартири усім мешканцям, які підлягали відселенню, зокрема для відповідача була придбана нова квартира, де він робив ремонт.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що за адресою м.Чернівці, вул. Руська, 214 має будуватись багатоквартирний будинок, а обставини відселення мешканців мікрорайону йому не відомі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засідання пояснив, що позивачем викуплено земельну ділянку за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 214 з метою будівництва на ній багатоквартирного будинку для дітей-сиріт. Рішенням Чернівецької міської ради було запропоновано компенсувати мешканцям старих квартир у будинках, які розташовані на вказаній земельній ділянці, нове житло, оскільки вони підлягали відселенню із забезпеченням іншого житла. Перемовини з мешканцями вів ОСОБА_5 за дорученням позивача та повідомив, що з ОСОБА_2 ним досягнуто згоди щодо виплати йому компенсації в сумі 1200000 грн., а тому з благодійного фонду було виділено вказану суму коштів, яку надано ОСОБА_5 для передачі відповідачу. В подальшому, ОСОБА_5 передав благодійному фонду розписку відповідача про отримання грошей та пояснив, що договори купівлі-продажу квартири він надасть пізніше. Через певний час йому зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що грошових коштів від ОСОБА_5 він не отримував, разом з тим доказів на спростування написаної ним розписки не надав.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, при цьому суд не приймає часткове визнання позову відповідачем на суму 433944 грн., оскільки не суперечить Закону, враховуючи підстави даного позову щодо застосування двосторонньої реституції у звязку з нікчемністю договору купівлі-продажу квартири внаслідок відсутності його нотаріального посвідчення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради №613 від 01.03.2017 року з урахуванням внесених змін відповідно до рішення Чернівецької міської ради №1000 від 08.12.2017 року, надано Благодійній організації «Благодійний фонд «Форпост Надія» земельну ділянку за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 214 площею 0,3917 га в оренду терміном на 5 років для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, а також рекомендована вказаній благодійній організації знести житлові будинку №214-Б, №214-А, №216, №218 по вул. Руській та до 01.03.2017 року відселити мешканців за рахунок забудовника згідно з чинним законодавством (а/с 4, 63).

10.01.2017 року позивачем видано доручення, яким уповноважено ОСОБА_5 передавати (проводити видачу грошової компенсації) за квартири, які підлягають зносу по вул. Руській, 214- та 214-Б в м.Чернівці (а/с 60).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.05.2006 року, квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_2 та окрім нього за вказаною адресою також зареєстрована ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ПП «Житлосервіс» від 06.03.2017 року №344 (а/с 13, 15).

Відповідно до звіту про оцінку вказаної квартири від 13.02.2017 року, виконаного на замовлення відповідача, хоча останній заперечував дану обставину в судовому засіданні, при цьому не надав відповідних доказів в обґрунтування своїх заперечень, станом на дату оцінки ринкова вартість зазначеної квартири становить 585126 грн. без ПДВ (а/с 17).

16.02.2017 року між представником благодійної організації «Благодійний фонд «Форпост Надія» ОСОБА_10 та ОСОБА_2 підписано протокол погодження компенсації за вказану квартиру відповідно до якого сторонами досягнуто згоди про розмір компенсації та умови відселення власника. Будь-яких відомостей про продаж ОСОБА_2 та купівлю благодійним фондом зазначеної вище квартири вказаний протокол не містить (а/с 18).

07.03.2017 року ОСОБА_5 видано в підзвіт для розрахунку за квартиру з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1223950 грн., що підтверджується витягом з касової книги. Цього ж дня ОСОБА_2 підписав розписку про отримання ним компенсації від позивача за його квартиру АДРЕСА_8 (а/с 61).

У відповідності до вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України у разі, якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

За змістом ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Вказану розписку та протокол погодження компенсації за квартиру №1 в будинку №214-Б в м.Чернівці представник позивача вважає підтвердженням укладення між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна, який нотаріально не посвідчений, а тому є нікчемним, у звязку чим підлягають застосуванню положення ст. 216 ЦК України.

Разом з тим, з такими висновками позивача не можна погодитись, виходячи з наступних підстав.

Так, ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За таких обставин, у разі укладення між сторонами договору купівлі-продажу, у власність позивача повинна була перейти квартира, що належить відповідачу, а відповідач повинен був отримати певну грошову суму, яка згідно ст. 691 ЦК України є ціною товару.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач підписав розписку про отримання ним компенсації за його квартиру та звернувся в ЧМБТІ з заявою про закриття запису про реєстрацію його права власності в електронному реєстрі (а/с 20).

Будь-яких відомостей про те, що сторони досягли згоди про передачу у власність позивачу належної відповідачу квартири матеріали справи не містять, натомість сам ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що грошових коштів він не отримував, натомість ОСОБА_5, який діяв від імені позивача, оплатив вартість придбаної для нього нової квартири, яка вважалась компенсацією. Вартість придбаної квартири становила 433944 грн., а решту суми вказаної у розписці він вважав розміром компенсації, що призначена для його дружини.

З показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вбачається, що між позивачем, як власником квартири в будинку, що підлягав знесенню, та представником позивача велись перемовини щодо компенсації у звязку з відселенням та втратою права власності на майно. Крім того, такі їх покази узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема протоколом погодження компенсації за квартиру, відповідно до якого сторонами досягнуто згоди щодо розміру компенсації, а не ціни товару.

Зі змісту рішення Чернівецької міської ради №613 від 01.03.2017 року вбачається, що позивачу рекомендовано знести житлові будинку №214-Б, №214-А, №216, №218 по вул. Руській та до 01.03.2017 року відселити мешканців за рахунок забудовника згідно з чинним законодавством.

Так, поняття «компенсація» є відмінним від поняття «ціни товару» в розумінні істотної умови договору купівлі-продажу, оскільки компенсацією в даному випадку вважається сплата вартості квартири або забезпечення особи, яка примусово відсиляється, іншим житлом.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2017 року між ТзОВ Проектно-будівельна фірма «Ріка» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого у власність відповідача перейшла квартира №33 в будинку №219-Е, корпус 2 по вул. Руській в м.Чернівці. Продаж квартири вчининено за 433944 грн. (а/с 25).

За наслідками розгляду справи встановлено, що придбання вказаної квартири ОСОБА_2 вважав компенсацією за його примусове відселення з належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_3.

Оскільки нікчемним є договір, якщо безпосередньо законом визначено, що недотримання певних його вимог має своїм наслідком саме нікчемність такого правочину, в даному випадку для визнання факту нікчемності договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 доказуванню підлягає факт досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов такого договору в тому числі не дотримання ними форми договору у вигляді його нотаріального посвідчення.

Разом з тим, за наслідками розгляду справи не встановлено, що між сторонами існувала домовленість про продаж відповідачем та купівлю позивачем вказаної квартири, оскільки наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності свідчать про домовленість між сторонами про компенсацію відповідачу його примусове відселення з належної йому на праві власності квартири.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи принцип диспозитивності, суд не вправі виходити за межі позовних вимог та, вирішуючи спір по суті, повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, а невідповідність обраного позивачем способу захисту є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи те, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено досягнення між сторонами згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу квартири та відсутність його нотаріального посвідчення, на що посилається позивач як на підставу задоволення своїх позовних вимог, застосування до спірних правовідносин наслідків недійсності нікчемного правочину відсутні, у звязку з чим часткове визнання позову відповідачем на суму 433944 грн., що становить вартість придбаної ним 07.03.2017 року квартири, не відповідає вимогам закону.

За таких обставин, враховуючи сукупність наведених вище доказів, обраний позивачем спосіб захисту, підстави позову, встановленні в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з наведених вище підстав.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 15,16, 216, 220, 657, 655,691 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Благодійної організації «Благодійний фонд «Форпост Надія» до ОСОБА_2, треті особи ТОВ «Будівельна фірма «Ріка», ОСОБА_4 про повернення грошових коштів в сумі 1 223 950 грн., одержаних на виконання нікчемного правочину, а саме договору купівлі-продажу квартири за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 214Б/1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 квітня 2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна