Справа № 740/1665/18
Провадження № 2/740/1044/18
УХВАЛА

26 квітня 2018 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Ковальова Т.Г. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

встановила:

19 квітня 2018 року до Ніжинського міськрайонного суду надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка була передана для розгляду судді Ніжинського міськрайонного суду Олійнику В.П.

23 квітня 2018 року ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Олійника В.П. було заявлено самовідвід.

Відповідно до ч.3 ст. 14 ЦПК України справа згідно авторозподілу передана судді Ковальовій Т.Г.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю необхідним і законним заявити самовідвід з передбачених законом підстав.

Згідно п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає самовідводу, якщо є обставини, які викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до переданої на розгляд позовної заяви викладені ті ж самі обставини, які були предметом розгляду при розгляді їх у порядку кримінального провадження за участю судді Ковальової Г.Г., як слідчого судді у справі, яка постановлювала ухвали під час досудового розслідування справи.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06 у справі «Білуга проти України», рішення від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Наявність упередженості в контексті п.1 ст.6 Конвенції Європейський суд визначає на підставі «особистого переконання певного судді у конкретній справі» згідно п.58 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 1998 року у справі Джатрін та інші проти Франції», а також «особистих переконань та поведінки конкретного судді у справі» згідно п.95 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України».

Отже, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін щодо зацікавленості та неупередженості при розгляді даної справи судді Ковальової Т.Г., з метою дотримання учасниками процесу своїх процесуальних прав, виходячи з морально-етичних міркувань, а також обставин, зазначених уст.ст.36, 39 ЦПК України, що виключають участь судді в судовому розгляді цивільної справи, вважаю за необхідне заявити собі самовідвід.

Відповідно до ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; питання про самовідвід судді вірішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, суддя

постановила:

Заявити самовідвід судді Ковальовій Т.Г. у цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Справу передати до канцелярії суду для вирішення питання про її розгляд іншим суддею, визначеному у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.