Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 367/7598/15-ц

провадження № 61-5156св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Бучанська міська рада,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Бучанської міської ради Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2016 року у складі судді Мікуліна А. В. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Волохова Л. А., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2015 року Бучанська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по пайовому внеску.

Позов мотивовано тим, що 15 липня 2015 року між Бучанською міською радою та ОСОБА_4 укладено договір № 55 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Буча, відповідно до пункту 1.1. якого замовник зобов'язується прийняти пайову участь у сумі 214 118,00 грн у розвитку інфраструктури м. Буча та перерахувати до спеціального фонду м. Буча на рахунок, що відкритий в Управлінні Державного казначейства в Київській області, грошові кошти у розмірі, визначеному в розрахунку величини пайової участі в розвитку інфраструктури м. Буча, у зв'язку з будівництвом житлового будинку присадибного типу в АДРЕСА_2.

Відповідно до пункту 2.1. укладеного між сторонами договору замовник зобов'язується перерахувати кошти в сумі, зазначеній у пункті 1.1. розділу І цього договору, згідно з розрахунком пайової участі замовника, що є невід'ємною частиною цього договору, до 15 серпня 2015 року.

Станом на 02 жовтня 2015 року пеня за договором № 55 «Про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Буча» від 15 липня 2015 року, укладеного між Бучанською міською радою та ОСОБА_4, складає 15 346,10 грн.

15 вересня 2015 року Бучанською міською радою на адресу ОСОБА_4 направлено претензію про сплату коштів пайової участі, однак погашення заборгованості по договору пайової участі проведено не було.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_4 зобов'язання щодо сплати коштів пайової участі у відповідності до укладеного договору, згідно умов договору нараховано пеню за прострочення сплати пайової участі у сумі 15 346,10 грн.

У заяві про збільшення позовних вимог позивачем зазначено, що 01 жовтня 2015 року між сторонами було укладено договір № 70 про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Буча на суму 225 903,00 грн, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов'язалася прийняти пайову участь за вищезазначеною сумою у розвитку інфраструктури м. Буча та перерахувати до спеціального фонду м. Буча на рахунок, що відкритий в Управлінні Державного казначейства в Київській області, грошові кошти, у зв'язку з будівництвом садибного (індивідуального) житлового будинку по АДРЕСА_3 та перерахувати кошти до 01 листопада 2015 року.

Крім того, в цей же день між сторонами було укладено договір № 71 на суму 423 119,00 грн, відповідно до умов якого відповідач зобов'язалася прийняти пайову участь за вищезазначеною сумою у розвитку інфраструктури м. Буча та перерахувати до спеціального фонду м. Буча на рахунок, що відкритий в Управлінні Державного казначейства в Київській області, грошові кошти, у зв'язку з будівництвом садибного (індивідуального) житлового будинку по АДРЕСА_1 до введення об'єкту в експлуатацію.

12 жовтня 2015 року відповідачем по справі об'єкт по АДРЕСА_1 було введено в експлуатацію, однак умови договору щодо сплати коштів у розвиток інфраструктури міста ОСОБА_4 не виконала і кошти не сплатила.

Таким чином, у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 умов договорів пайової участі, Бучанською міською радою було недоотримано кошти у сумі 973 184,65 грн: за договором № 55 від 15 липня 2015 року - заборгованість у розмірі 214 118,00 грн, пеня у розмірі 15 346,10 грн, а всього - 229 464,10 грн; за договором № 70 від 01 жовтня 2015 року - заборгованість в розмірі 225 903,00 грн, пеня у розмірі 29 410,71 грн, а всього - 255 313,71 грн; за договором № 71 від 01 жовтня 2015 року - заборгованість в розмірі 423 119,00 грн, пеня в розмірі 65 287,84 грн, а всього - 488 406,84 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету м. Буча кошти в сумі 973 184,65 грн, з яких недоотримана сума пайового внеску - 863 140,00 грн та пеня в розмірі 110 044,65 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2016 року у задоволенні позову Бучанській міській раді відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач виконала свої зобов'язання щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Буча, побудувавши поза межами земельних ділянок будівництва об'єктів: будинків за АДРЕСА_4 водопровід і каналізаційну насосну станцію вартістю виконаних робіт - 1 878 151,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року апеляційну скаргу Бучанської міської ради відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що загальна вартість виконаних робіт по будівництву водопроводу й каналізаційної насосної станції, які побудовані поза межами земельних ділянок будівництва, становить 1 878 151,00 грн, з яких особисто ОСОБА_4 сплачено 1 255 232,81 грн, що значно перевищує розміри її пайової участі у розвитку інфраструктури м. Буча за договорами № 55 від 15 липня 2015 року, № 70 від 01 жовтня 2015 року та № 71 від 01 жовтня 2015 року.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2016 року, Бучанська міська рада просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно прийняв до уваги довідки комунального підприємства «Ірпіньводоканал» (далі - КП «Ірпіньводоканал»), оскільки ця організація не має повноважень щодо встановлення розміру пайової участі та внесення змін до технічних умов № 13 від 28 квітня 2015 року, такі зміни можуть вноситись тільки за згодою замовника. Зверненню відповідача про зменшення розміру коштів пайової участі передувало звернення позивача з позовом до суду. Таке зменшення можливе лише за рішенням Бучанської міської ради. Апеляційний суд належним чином не дослідив умови спірних договорів та не дав оцінку Порядку залучення коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Буча.

Відзив на касаційну скаргу відповідач не подав.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суди установили, що 15 липня 2015 року Бучанська міська рада та ОСОБА_4 уклали договір № 55 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Буча, відповідно до пункту 1.1. якого замовник зобов'язується прийняти пайову участь в сумі 214 118,00 грн у розвитку інфраструктури м. Буча, зокрема, у зв'язку із будівництвом житлового будинку присадибного типу по АДРЕСА_2

01 жовтня 2015 року Бучанська міська рада та ОСОБА_4 уклали договір № 70 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Буча, відповідно до пункту 1.1. якого замовник зобов'язується прийняти пайову участь у сумі 225 903,00 грн у розвитку інфраструктури м. Буча, зокрема, у зв'язку із будівництвом житлового будинку присадибного типу по АДРЕСА_3.

01 жовтня 2015 року Бучанська міська рада та ОСОБА_4 уклали договір № 71 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Буча, відповідно до пункту 1.1. якого замовник зобов'язується прийняти пайову участь у сумі 423 119,00 грн у розвитку інфраструктури м. Буча, зокрема, у зв'язку із будівництвом житлового будинку присадибного типу по АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається в договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Істотними умовами договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту є: розмір пайового внеску; терміни (графік) оплати пайового внеску; відповідальність сторін.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайового внеску (участі) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Станом на 02 жовтня 2015 року пеня за договором № 55 «Про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Буча» від 15 липня 2015 року, укладеного між Бучанською міською радою та ОСОБА_4, складає 15 346,10 грн.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 зобов'язання щодо сплати коштів пайової участі у відповідності до укладених договорів №№ 70, 71 від 01 жовтня 2015 року нараховано пеню у сумі 94 698,55 грн.

Таким чином, у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 умов договорів пайової участі, Бучанською міською радою було недоотримано кошти у сумі 973 184,65 грн: за договором № 55 від 15 липня 2015 року - заборгованість у розмірі 214 118,00 грн, пеня у розмірі 15 346,10 грн, а всього - 229 464,10 грн; за договором № 70 від 01 жовтня 2015 року - заборгованість в розмірі 225 903,00 грн, пеня у розмірі 29 410,71 грн, а всього - 255 313,71 грн; за договором № 71 від 01 жовтня 2015 року - заборгованість в розмірі 423 119,00 грн, пеня в розмірі 65 287,84 грн, а всього - 488 406,84 грн.

15 вересня 2015 року Бучанською міською радою на адресу ОСОБА_4 направлено претензію про сплату коштів пайової участі за договором № 55 від 15 липня 2015 року, однак погашення заборгованості по договору пайової участі проведено не було.

Згідно вимогам статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із положеннями статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач виконала свої зобов'язання щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Буча, побудувавши поза межами земельних ділянок будівництва об'єктів: будинків за АДРЕСА_4 водопровід і каналізаційну насосну станцію.

Проте, такий висновок суду є передчасним.

Розділом II спірних договорів передбачений порядок сплати замовником будівництва пайових внесків.

Пунктом 2.1. вказаних договорів визначено, що замовник зобов'язується перерахувати кошти в сумі, зазначеній у пункті 1.1. розділу I цього договору, згідно з розрахунком пайової участі замовника, що є невід'ємною часиною цього договору.

Проте, в порушення умов договорів відповідачем такий перерахунок коштів здійснений не був.

Натомість, договірні відносини, що склались між сторонами передбачають умовою належного виконання договору саме сплату замовником будівництва пайового внеску до місцевого бюджету, а не будівництво водопроводу та каналізаційної насосної станції, яке було здійснено відповідачем.

Разом із тим, відповідно до пункту 7.1. укладених договорів, в судовому порядку ці договори не оскаржувались та у них не вносились відповідні зміни.

На виконання вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», реалізовуючи власні повноваження у сфері будівництва, визначені статтею 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Бучанська міська рада прийняла рішення № 609-23-У1 від 29 березня 2012 року «Про затвердження Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча» (далі - Порядок), яким затвердила порядок залучення і використання пайової участі, із змінами та доповненнями згідно із рішенням Бучанської міської ради № 966-35-У1 від 27 грудня 2012 року «Про внесення змін до рішення Бучанської міської ради «Про затвердження Порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча».

Відповідно до пункту 5.4. Порядку, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури міста може бути переглянутий за рішенням Бучанської міської ради, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність.

Згідно із пунктом 5.5. Порядку, у випадку проведення робіт (будівництва, реконструкції, ремонту) поза межами земельної ділянки, які необхідні для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Буча розмір пайової участі може бути зменшений (зарахований) за рішенням Бучанської міської ради, за умови надання актів виконання таких робіт, виконавчої та технічної документації.

Проте, суд, дійшовши висновку щодо належного виконання відповідачем умов спірних договорів та з врахуванням заяви ОСОБА_4 про зменшення розміру вказаних пайових внесків, не врахував, що відповідне рішення Бучанською міською радою не приймалось.

Крім того, обґрунтованими є також доводи касаційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки доводам позивача щодо необхідності врахування Порядку.

Суд апеляційної інстанції у порушення статей 213, 214, 315 ЦПК України 2004 року на зазначені положення закону уваги не звернув; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги й не надав їм належної правової оцінки, не з'ясував правової природи договору пайової участі, зокрема, його обов'язковості, дійшовши передчасних висновків про необґрунтованість позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, на вказані порушення вимог закону уваги не звернув.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд не виконав своїх обов'язків, визначених законом, судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 414, 415-419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Бучанської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року скасувати.

Направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк