Справа № 456/212/18
Провадження № 2/456/653/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"16" квітня 2018 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ковалишин Н. І.

при секретарі Кміть Х.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Органу опіки та піклування Стрийської РДА про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до відповідача з позовом про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.07.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_3 залишився проживати з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його життям, не спілкується із сином. 07.10.2017р. вона уклала шлюб із гр. ОСОБА_5

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що відповідач зовсім не цікавиться життям сина не спілкується з ним, жодних коштів на утримання дитини не надає. Позовні вимоги підтримала, та просить суд позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суду причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації - Котик О.С. у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Стрийської райдержадміністрації Львівської області №921 від 08.12.2017р. та просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_3

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивач, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 51 Конституції України визначає, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року виховання в

сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд встановив, що ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено актовий запис №4, його матір»ю є ОСОБА_1 та батьком є ОСОБА_2, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 20.01.2015р. Підгірцівською сільською радою Стрийського району Львівської області.

Як вбачається з копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.07..2016 р., шлюб, що був зареєстрований 14.02.2014 року між сторонами, розірвано.

Згідно копії свідоцтва про шлюб від 07.10.2017р. позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 про, що зроблено актовий запис №449. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка «ОСОБА_1».

Органом опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації 08.12.2017р. було прийнято розпорядження №921 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківський прав ОСОБА_2, відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1..

Відповідно до ст.ст. 3 та 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 5 протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію відкрито для підписання 4 листопада 1950 року, ратифіковано в Україні Законом №475/97-ВР від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду

України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та

інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. За змістом Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, оскільки не цікавиться його життям, здоров'ям та розвитком, не бере участі в його вихованні, не підтримує з ним родинних зв'язків, не проявляє до нього батьківського піклування та турботи, не сплачує аліментів.

Крім цього, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 самостійно виховує сина, створює належні умови для його життя та розвитку.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, в судове засідання не з'явився, що свідчить про його байдуже ставлення до свого сина, а також беручи до уваги висновок виконавчого комітету Стрийської міської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 164,165 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Н. І. Ковалишин