ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Харків

Справа № 632/870/17

Провадження № 22ц/790/936/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Бровченко І.О.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Афоніна К.О.

імена (найменування) сторін:

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського районного суду Харківської області від 14 листопада 2017 року у складі судді Росоха А.В. по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між сторонами 10серпня 2011 року був укладений договір № б/н. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач порушила умови договору, не виконала їх і не виконує на даний час, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 31 травня 2017 року має заборгованість у сумі 38269 грн. 65 коп., яку позивач і просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати за подання позову до суду.

Рішенням Первомайського районного суду Харківської області від 14 листопада 2017 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 31 травня 2017 року у сумі 35146 гривень 90 копійок, яка складається з наступного: 2269 грн. 26 коп. заборгованість за кредитом; 30608 грн. 38 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2269 грн. 26 коп. заборгованість за пенею та комісією. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить суд застосувати строк позовної давності, про застосування якого вона наполягала у суді першої інстанції. Зазначає, що останній платіж було здійснено 21 жовтня 2013 року, у звязку з чим позивач пропустив строк позовної давності.

Вислухавши суддю доповідача, зясувавши думку зявившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, а рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області зміні.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що позивач неналежним чином виконувала умови договору, у звязку з чим стягнув заборгованість.

Однак, погодитися з таким рішенням у повному обсязі неможливо виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 10 серпня 2011 року ОСОБА_2 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету заяву, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна».

Анкета-заява від 10 серпня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк містить посилання на те, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також позичальник підтвердила, що вона ознайомлена та згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг.

За умовами вказаного вище договору ОСОБА_2 отримала кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3500 грн. на платіжну картку № 606491 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, із розрахунку 360 календарних днів на рік.

В анкетах-заявах у полі клієнт «П.І.Б. підпис» зазначено прізвище, ім'я та по-батькові відповідача.

За змістом п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт (відповідач) надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Так, із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження руху коштів по картковому рахунку відповідача, а також встановлення кредитного ліміту на суму 500 грн., який в подальшому змінювався та остаточно було встановлено в розмірі 2270грн., що відповідач користувався вказаними коштами, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідну виписку по рахунку.

Із виписки вбачається, що ОСОБА_1 не лише знімала грошові кошти, але й частково погашала заборгованість.

Факт отримання кредитної картки «Універсальна» було зафіксовано фотографуванням клієнта відповідно до п.1.1.7.40 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість банку здійснювати заміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримував повідомлення від клієнта про свою незгоду зі змінами, рахується, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п. 1.1.2.3 Умов та правил, клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про проведені операції по рахункам.

Пунктом 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за незгодою зі зміною правил та/або «Тарифів Банку», позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

В матеріалах справи міститься виписка по картрахунку з якої вбачається, що збільшення відсоткової ставки відбулося з 01 вересня 2014 року до 34,80 % річних та з 01 квітня 2015 року до 43,20% річних. Відомості підтверджуючі, що відповідач звертався до банку з повідомленням про незгоду зі змінами, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до наданого банком суду розрахунку, заборгованість за договором б/н від 10 серпня 2011 року станом на 31 травня 2017 року становить 38269 грн. 65 коп., яка складається з наступного: 2269 грн. 26 коп. заборгованість за кредитом; 30608 грн. 38 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3093,46 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1798,56 грн. штраф (процентна складова) ( а.с. 6-9).

Доказів на спростування вказаного розрахунку відповідачем суду надано не було.

Разом з тим, при ухваленні судового рішення судова колегія враховує, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 заявляла клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа№6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до скрін-шоту з банківського програмного комплексу «Промінь» строк дії картки 606491 до червня 2015 року включно. Строк дії картки 178360 до вересня 2014 року включно.

З позовом до ОСОБА_1 банк звернувся 21 листопада 2017 року, тобто в межах загального строку позовної давності, у звязку з чим підстави для відмови у задоволені позову відсутні.

Разом з тим, враховуючи, що відповідач у суді першої інстанції заявляла клопотання щодо застосування строку позовної давності, колегія вважає, що розмір пені підлягає зменшенню з 3093 грн. 46 коп. до 1100 грн. (розмір пені за період з 16 липня 2016 року по 31 травня 2017 року).

Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За таких обставин ухвалене по справі судове рішення підлягає зміні в частині розміру пені стягнутої на користь позивача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки при ухваленні судового рішення були порушені норми матеріального права, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судова колегія здійснює розподіл судових витрат за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 (ОСОБА_2).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 , 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського районного суду Харківської області від 14 листопада 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 33977 грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1420 грн. 48 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 58 грн. 61 коп. у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку тільки у випадках передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді