Провадження №22-ц/784/694/18
Провадження № 22-ц/784/694/18 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий суддя - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання - Тищенко Л.С.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Миколаївської міської ради

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2017 року

за позовом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток»», Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2016 року Виконавчий комітет Миколаївської міської ради пред'явив позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою № 456 гуртожитку по вул. Потьомкінській, 131-б у м. Миколаєві.

Позивач зазначав, що вказаний гуртожиток перебуває на балансі Комунального підприємства «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток»» та належить до власності територіальної громади м. Миколаєва.

В кімнаті № 456 цього гуртожитку зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Під час обстеження житлового фонду працівниками гуртожитку було виявлено, що відповідачі з 2015 року в кімнаті не проживають, кімната відкрита, світло відключено, особистих речей немає.

Посилаючись на вказане, а також на те, що відповідачі без поважних причин, понад шість місяців, не проживають в кімнаті гуртожитку та наявність заборгованості по квартирній платі, яка склала станом на 24 жовтня 2016 року 4872,83 грн., позивач просив визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_1

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2017 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Виконавчого комітету Миколаївської міської ради судовий збір у розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині задоволення вимог не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку на підставі ч.1.ст. 367 ЦПК України.

В силу статей 71,72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Змінами до законів України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду», від 4 березня 1992 року № 2163-ХІІ «Про приватизацію державного майна» передбачено, що гуртожитки включено до об'єктів державного житлового фонду, що підлягає приватизації (Закон України від 3 березня 2005 року № 2453-ІV «Про внесення змін до деяких законів України з питань забезпечення захисту житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках»).

Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР.

У роз'ясненнях, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, власником гуртожитку по вул. Потьомкінській 131-б у м. Миколаєві є територіальна громада м. Миколаєва, а його балансоутримувачем - Комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток».

В кімнаті АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 з 08 листопада 2007 року, її малолітній син ОСОБА_5 та чоловік ОСОБА_6 з 15 серпня 2006 року.

24 жовтня 2016 року представниками КП "СКП "Гуртожиток" в присутності трьох мешканців гуртожитку, в тому числі ОСОБА_7, було складено акт № 840 про те, що в кімнаті АДРЕСА_1, з 2015 по теперішній час не проживають, кімната відкрита, світло відключено, особистих речей не має.

В акті від 21 березня 2017 року, складеного представниками КП "СКП "Гуртожиток" зазначено, що на момент обстеження кімната відкрита, знаходиться в занедбаному стані та в ній ніхто не проживає.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_6 зазначав, що іншого житла не має, інтерес до кімнати не втрачав, у зв'язку із характером своєї роботи приїздить до кімнати періодично, там зберігаються його меблі, речі.

Що стосується актів від 24 жовтня 2016 року та 22 березня 2017 року, складених представниками КП "СКП "Гуртожиток" за участю сусідів відповідача, підписи яких засвідчені працівниками КП "СКП "Гуртожиток", про відсутність відповідача у квартирі, то ці докази не містять обставин щодо причин відсутності останнього у спірному жилому приміщенні, а тому їм судом була дана оцінка у відповідності з вимогами ст.89 ЦПК.

До того ж свідок ОСОБА_7, яка є сусідкою відповідача у блоці в гуртожитку, пояснила що у спірному житловому приміщенні по теперішній час зберігаються речі ОСОБА_6, який іноді з'являється до кімнати.

Наявність заборгованості у відповідача за комунальні послуги, а також порушення порядку користування жилою площею (відсутність замка на вхідних дверях до вхідної кімнати, бруд і таке інше) не є підставою згідно зі ст.ст. 71,72 ЖК УРСР для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому що самі по собі не свідчать про втрату інтересу відповідача до спірного житла.

Відповідач заперечував наявність у нього іншого житла, а позивач цей факт не спростував.

Таким чином, належних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження відсутності ОСОБА_6 у спірній кімнаті понад шість місяців без поважних причин матеріали справи не містять.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 грудня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2018р.

Головуючий: Судді: