Номер провадження: 22-ц/785/3230/18
Номер справи місцевого суду: 496/3999/17
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

07 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 12.07.2010 року вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Від даного шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Через скрутне фінансове становище та через те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати допомогу, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та просила його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Відповідач до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позов не визнав та просив справу слухати у його відсутність (а.с.22).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 грудня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітніх дітей:

- сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року;

- доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року,

у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000 гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня звернення до суду - 07.11.2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в сумі 1 000 гривень на кожну дитину, а в іншому рішення залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 24.04.2018 року.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, що містяться у відзиві позивача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансові можливостей».

За нормами частин 1 та 2 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.07.2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.07.2010 року (а.с.3).

Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5), та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.4), які проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідно до довідки №1528 від 17.10.2017 року виданої Троїцькою сільською радою Біляївського району Одеської області (а.с.7).

Згідно вказаних вище свідоцтв про народження, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

На теперішній час батьки діте проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з матір'ю, яка здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дітей є обмеженими.

Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 СК України чітко визначені обставини при яких суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд першої інстанції врахував як стан здоров'я та матеріальне становище дітей, так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Визначений розмір аліментів (2000 гривень на дитину) відповідає інтересам дітей, є необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду щодо зменшення розміру стягнення аліментів до 1 000 гривень на дитину.

Посилання ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано передбаченого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, не заслуговують на увагу, оскільки частиною 2 ст.182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Батьки несуть рівну відповідальність за виховання дітей. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку, в тому числі право на харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для зміни ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 24 квітня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік