Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/253/18

номер провадження 2/695/740/18

26 квітня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Бреуса В.С.

позивача - Ваки О В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Сторони по справі мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 26.09.2007 року із відповідача на користь позивача на утримання їх спільного сина стягувались аліменти до досягнення останнім повноліття.

На даний час син проживає з позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Оскільки останній досяг повноліття, виплата аліментів на його утримання відповідачем не здійснюється. Так як син продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, бо навчається у іншому місті на денній формі навчання та потребує коштів на придбання одягу, взуття та їжі, а батько матеріально нічим не допомагає, а тому ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, надала суду пояснення аналогічні поясненням викладеним у позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позову у заявленому позивачем розмірі заперечував, посилався на свій незадовільний стан здоров`я, а також наявність у нього утриманців, що суттєво впливає на його матеріальний стан, а тому просив суд стягувати з нього аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.,ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.

Як вбачається із свідоцтва про народження (серії І-СР №043653 від 05 жовтня 1999 року) ОСОБА_3 народився 28.07.1999 року, а його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до довідки Канівського коледжу культури і мистецтва Уманського державного педагогічного університету ім. П.Тичини за № 42 від 19.01.2018 року, ОСОБА_3 є студентом другого курсу денного відділення спеціалізації «Сценічне мистецтво» денної форми навчання та навчається з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року.

Згідно з довідкою виконкому Гельмязівської сільської ради за № 153 від 24.01.2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на повному утриманні своє матері ОСОБА_2

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином відповідача по справі, який досяг повноліття та навчається в навчальному закладі за денною формою навчання.

Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення, в тому числі і в період навчання у навчальному закладі покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них.

Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків.

Відповідно до п. 20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, за загальними принципами норм чинного законодавства, суд при визначені розміру аліментів має враховувати матеріальний стан обох батькі, наявність у них інших утриманців та інші обставини, які так чи інакше впливають на матеріальний стан сторін та визначають реальну можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Так при вирішенні вказаної справи суд враховує. що відповідач має на своєму утриманні малолітню ОСОБА_4, що стверджується відповідним розпорядженням Золотоніської районної державної адміністрації від 14.03.2017 року, а також а також має незадовліний стан здоров`я, що стверджується відповідною випискою з історії хвороби №05077 та є інвалідом третьої групи, що стверджується відповідним пенсійним посвідченням, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Вказані обставини не можуть залишитися поза увагою суду та безумовно впливають на матеріальний стан позивача.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних доказів отримання відповідачем достатньої суми доходів для виконання всіх зобовязань та можливості повної сплати заявленої суми аліментів позивачем надано не було.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, є, на думку суду, завищеними та враховуючи наявність інших зобовязань у відповідача, не доведенням позивачем достатності розміру доходів відповідача для виконання вказаних зобовязань та забезпечення особистого нормального проживання, підлягають зменшенню.

Суд вважає, що аліменти на утримання сина підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку (доходу), виходячи з принципів розумності та справедливості, та враховуючи можливість та згоду відповідача,стягує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення.

Суд також приходить до висновку про віднесення судових витрат за рахунок держави, оскільки відповідач є інвалідом війни та звільнений від сплати судового збору.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 141, 199, 200 СК України та

ст., ст. 12, 81, 141, 206, 224, 263-268,

ст. 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1, аліменти на утримання повнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи стягнення із дати подання позову, тобто з 30.01.2018 року, і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Середа Л.В.