_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3930/16-ц
Провадження № 2/520/3309/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна?

секретар судового засідання Дідур Ганна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди завданої майну, суд, -

встановив:

07.04.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, який неодноразово уточнював, та відповідно до позовної заяви в редакції від 24.11.2016 просить стягнути з ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» суму страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн.; суму пені у розмірі 7407,73 грн.; збитки від інфляції у розмірі 1971,59 грн.; відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 708,82 грн.; стягнути з ОСОБА_2 суму матеріальну шкоду у розмірі 69 372,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 витрати по складанню аварійного сертифікату та відправлення поштових телеграм у розмірі 674,64 грн.; стягнути з відповідачів судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 05.01.2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. М. Жукова, 2 в м. Одесі допустив зіткнення з автомобілем «Hundai Sonata» д/н HNJ750, під керуванням позивача ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Ні відповідачем ОСОБА_2, ні відповідачем ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» - страховиком відповідальності ОСОБА_2 за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів майнова шкода, спричинена вказаною ДТП, відшкодована не була, у зв'язку із чим, позивач звертається до суду із позовом.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. від 08.04.2016 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою суду від 05.08.2016 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія».

На підставі розпорядження №712 від 13.12.2016 року в звязку з рішенням зборів суддів від 29.11.2016 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та головуючим обрано суддю Васильків О.В.

Ухвалою від 14.12.2016 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В.

07.04.2017 року ухвалою суду по справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

07.08.2017 року провадження у справі відновлено в звязку з поверненням матеріалів справи з експертної установи без виконання експертизи.

Ухвалою суду від 12.09.2017 року по справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 09.01.2018 року провадження у справі відновлено в звязку з поверненням матеріалів справи з експертної установи без виконання експертизи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 до судового засідання не зявились, повідомлялись належним чином, до суду надано заяву представника позивача про розгляд справи у відсутності сторони позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 протягом розгляду справи до судового засідання жодного разу не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Присутня в судовому засіданні 07.04.2017 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 заявляла клопотання про призначення експертизи, однак в подальшому до судових засідань не зявилась, причини неявки суду невідомі, доказів щодо сплати витрат за проведення експертизи суду не надала, тобто станом справи направленої на експертизу не цікавилась.

Представник відповідача ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» до судового засідання не зявився, 16.03.2017 року надав до суду заперечення на уточнення до позовної заяви, в яких просить розглядати справу за його відсутності, та по суті позову просить частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Українська охоронно-страхова компанія» в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 49000,00 грн. При цьому в запереченнях представник посилається на те, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат є безпідставними, оскільки в законодавстві не передбачено застосування ст. 625 ЦК України до деліктних правовідносин, які виникли між потерпілим і страховою компанією.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 05.01.2016 року о 05 годині 20 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. М. Жукова, 2 в м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Hundai Sonata» д/н HNJ750, під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що вбачається з постанови Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача, якою відповідача визнано винним у скоєнні вказаного правопорушення /а.с.13/.

Власником автомобіля «Hundai Sonata» д/н HNJ750, є ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії F 334586 /а.с.7/. В той же час, ОСОБА_1 має право керувати та отримувати відшкодування на підставі довіреності, виданої ОСОБА_7, 16.09.2015 року, строком дії до 16.09.2025 року /а.с.8-11/.

Згідно з аварійним сертифікатом № 53-02/16 від 26.02.2016 року, складеним аварійним комісаром ТОВ МП «Універсал-ЛТД», вартість матеріального збитку, що завдано власнику автомобіля «Hundai Sonata» д/н HNJ750, визначається як сума вартості відновлюваного ремонту без врахування фізичного зносу деталей, що замінюються та складає 140233,68 грн., з яких вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу складає 57259,83 грн. /а.с.24-30/.

Судом досліджені надані стороною позивача квитанції та акти виконаних робіт, з яких вбачається, що позивач витратив на відновлення після ДТП свого транспортного засобу грошові кошти на суму 118372,00 грн. /а.с.90-92/.

З матеріалів справи вбачається, що на час ДТП цивільна правова-відповідальність відповідача ОСОБА_2, як водія автомобіля НОМЕР_2, була застрахована у страховій компанії ОСОБА_4 «УОСК», відповідно до полісу №АІ/4159964, який на момент ДТП був дійсним та відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач ОСОБА_1 26.02.2016 року звернувся до ОСОБА_4 «УОСК» з заявою про виплату страхового відшкодування, та подав всі необхідні документи.

Вказані обставини також не заперечуються стороною відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», що вбачається з тексту поданих 16.03.2017 року заперечень на уточнення до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_4 «УОСК» страхового відшкодування в розмірі 49000,00 грн. підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат суд зауважує, що позивач ОСОБА_1 не є учасником договірних правовідносин, що виникли між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 «УОСК» на підставі укладення договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності, а є потерпілою особою.

Згідно з правовою позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в абзаці другому п. 4 Постанови №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 «УОСК» 3% річних та інфляційних витрат за невиконання грошового зобовязання.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком пені на загальну суму 7407,73 грн. /а.с.166/ та приходить до висновку про доведеність позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 69372,00 грн. (118372,00 грн. - 49000,00 грн.). При цьому суд враховує також, що призначена за клопотанням сторони відповідача судом авто-товарознавча експертиза не була проведена з вини відповідача ОСОБА_2, оскільки стороною відповідача не було здійснено оплату за її проведення.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат по складанню аварійного сертифікату та відправлення поштових телеграм у розмірі 674,64 грн. суд вважає вказані вимоги необґрунтованими та недоведеними, оскільки матеріали справи не містять належних доказів з цього приводу.

За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до наданих квитанцій /а.с.1,88,146,158/ позивачем за період розгляду справи сплачено 1566,96 грн. судового збору. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_4 «УОСК» страхового відшкодування та пені на загальну суму 56407,73 грн., що становить 44% від загального розміру позовних вимог, та стягнення з відповідача ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 69372,00 грн., що становить 54% від загального розміру позовних вимог, стягненню з відповідачів підлягає судовий збір в розмірі 689,46 грн. (44% від 1566,96 грн.) та 846,16 грн. (54% від 1566,96 грн.) відповідно.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 Акціонерного Товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (, місце знаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн. /сорок девять тисяч гривень 00 копійок/.

Стягнути з ОСОБА_3 Акціонерного Товариства «Українська транспортна страхова компанія» (, місце знаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) пеню за прострочення страхового відшкодування в розмірі 7407,73 грн. /сім тисяч чотириста сім гривень 73 копійки/.

Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) матеріальну шкоду в розмірі 69372,00 грн. /шістдесят девять тисяч триста сімдесят дві гривні 00 копійок/.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 Акціонерного Товариства «Українська транспортна страхова компанія» (, місце знаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір у розмірі 689,46 грн. / шістсот вісімдесят дев'ять гривень 46 копійок/.

Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір у розмірі 846,16 грн. /вісімсот сорок шість гривень 16 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Васильків О. В.