У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Галась І.А.

за участю секретаря - Дмитрієвій А.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву про відстрочення виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2018 року відповідач у справі ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив відстрочити виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року в справі № 754/21214/16 про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів на загальну суму 16782 гривні 44 копійки. Клопотання заявник мотивував тим, що на даний час існують обставини, за яких він не може виконати рішення суду, а саме він має скрутне фінансове положення, протягом двох років він не має будь - яких доходів від підприємницької діяльності. На підтвердження доводів заявник надав податкові декларації про майновий стан і доходи за 2016 та 2017 роки.

В судовому засідання заявник ОСОБА_2 вимоги заяви підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що просить відстрочити виконання рішення на один рік.

Позивач у справі ОСОБА_1 проти задоволення заяви заперечувала в повному обсязі, додатково пояснила, що ФОП ОСОБА_2 заборгувало їй заробітну плату в розмірі 7417 гривень 62 копійок, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 1343 гривень 04 копійок, грошову компенсацію щорічної відпустки у розмірі 500 гривень 04 копійок, середній заробіток за час затримки в розмірі 6521 гривень 74 копійок та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. У зв'язку зі значною інфляцією кошти втратили свою цінність.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати було задоволено частково - стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 7417 гривень 62 копійок, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 1343 гривень 04 копійок, грошову компенсацію щорічної відпустки у розмірі 500 гривень 04 копійок, середній заробіток за час затримки в розмірі 6521 гривень 74 копійок та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Судове рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 лютого 2017 року та Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року.

Відповідно до вимог ст.. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За ст.124 ч.5 Конституції України, ст.14 ч.1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст. 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за невиконання рішення суду.

У випадку невиконання рішення суду добровільно, воно підлягає виконанню у примусовому порядку. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та здійснюється останньою на підставі виконавчого документа.

Завершальною стадією судового провадження на підставі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1,2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

На час розгляду заяви відповідачем не було надано суду доказів існування обставин, і що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.. 435 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя