Справа № 502/1757/17
19 квітня 2018 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого - судді Масленикова О.А.
секретаря судового засідання Фоміної О.В.
розглянувши цивільну справу за позовом
про розподіл спільного майна
Представником позивача було надано заяву про розгляд справи без його присутності та без присутності позивача, в якій він просив прийняти заочне рішення по справі.
Відповідач, ОСОБА_2, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності, суду не надав.
На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 був укладений 17.02.2007 року Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії 1-ЖД № 048007 від 17.02.2007 року, актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище «Ткаченко».
Рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 502/1215/16ц від 08.07.2016 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження 1-ЖД № 137102 від 26.06.2008 р., виданого Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 33 та свідоцтва про народження І-ЖД № 405655 від 13.09.2014 р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 416 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно виконавчого листа по справі №502/577/15-ц з ОСОБА_2 на утримання дітей на користь ОСОБА_1 з 17.03.2015 року до повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 повинні стягуватись аліменти в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину.

З довідки № 1504/02.01.23 від 14.06.2017 р. наданої Шевченківською сільською радою Кілійського району, вбачається, що ОСОБА_1, дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 та зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до розрахунку з Кілійського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Одеській області від 19.09.2017 року загальна заборгованість по аліментам відносно ОСОБА_2 станом на 01.09.2017 року складає 20650 грн.

З договору купівлі продажу житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу від 27.01.2009 р. вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 передали, а ОСОБА_2 прийняв у власність житловий будинок, що знаходиться по вул. Кутузова, 28 в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області.

Відповідно до технічного паспорту, складеного Кілійським районним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок по вул. Кутузова, № 28 в с. Шевченкове Кілійського району Одеської областіскладається з: А житловий будинок, загальною площею 57,6 кв. м., житловою площею 34,4 кв. м., літ. Б- літня кухня, літ. В - комора, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - навіс, літ. Ж - убиральня, № 1 6, I надвірні споруди.

Згідно витягу КП «Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» № 21903868 від 17.02.2009 р., власником 1/1 частки житлового будинку по вул. Кутузова, № 28 в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 27.01.2009 р.

При розгляді справи суд керувався наступними положеннями законодавства:

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як зазначено у ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За правилами ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що спірна квартира була придбана відповідачем за час перебування у шлюбі з позивачем. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей та наразі шлюб між ними розірвано. Таким чином, суд приходить до висновку, що за правилами ст. ст. ст. 60, 70 СК України на спірний житловий будинок розповсюджуються положення законодавства щодо визнання його спільною сумісною власністю подружжя. Зважаючи на те, що розмір аліментів, які одержують діти відповідача, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, враховуючи, що відповідач має заборгованість за несплату аліментів відносно своїх неповнолітніх дітей, у суду є підстави для застосування до даних правовідносин положень ч. 2, 3 ст. 70 СК України щодо відступу від засади рівності часток подружжя, про що просила відповідач по справі.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, та необхідність визнання за позивачем права власності на 3/4 частину відповідного житлового будинку з визнанням за відповідачем права власності на іншу 1/4 частину житлового будинку, в звязку з чим ухвалює рішення про задоволення позову.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 60, 69-70 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 3/4 частину та за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область Кілійський район с. Шевченкове, вулиця Кутузова, будинок 28, загальною площею 57,6 кв. м., житловою площею 34,4 кв. м., яку за час перебування сторін у шлюбі було зареєстровано 27.01.2009 року на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 за реєстраційним номером 386.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 640 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_10