Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позову зазначила наступне: 24 квітня 2016 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем - громадянином України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений шлюб, зареєстрований Виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 30. До цього часу шлюбні відносини тривали з 2009 року без реєстрації такого шлюбу

У шлюбі в подружжя народились дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Однак, спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалось з обєктивних причин, зумовлених різними поглядами на життя, а також субєктивними через постійні сварки та чвари.

Через сварки більшу частину часу вони проживають окремо один від одного, а в останній час шлюбні відносини припинені повністю, контакти з чоловіком стосуються виключно вирішення питань розвитку та утримання спільних дітей.

Спір стосовно поділу майна, грошової компенсації, участі в утриманні та вихованні дітей між ними відсутній.

Примирення між позивачкою та її чоловіком ОСОБА_2, для подальшого продовження фактично припинених шлюбних відносин є неможливим, як і неможливим є подальше спільне проживання і збереження шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечило б їх взаємним інтересам, моральним і світоглядним поглядам.

У звязку з чим, позивач просить суд шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільних дітей у розмірі по 2 000,00 на кожного з дітей.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, подала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, у якій зазначила, що позов у частині розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, а в частині щодо стягнення аліментів просила суд призначити аліменти у розмірі 2 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Клопотань про відкладення від нього не надходило.

Судове засідання у справі було призначене на 06.04.2018 року на 09 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою у звязку із перебування головуючого судді на лікарняному у період з 16.04.2018 року по 23.04.2018 року включно є 24.04.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 квітня 2016 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем - громадянином України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений шлюб, зареєстрований Виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 30.

Позивач та відповідач мають спільних дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-ФМ № 179770 від 08 грудня 2010 року), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії І-ФМ № 350091 від 28 липня 2016 року), які на даний момент проживають з позивачкою.

Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому частиною 2 цієї ж статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відомостей щодо працевлаштування ні позивачем ні відповідачем суду не надано.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-19 встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2018 рік з 1 січня 2018 року для дитини віком від 6 до 18 років складає - 1 860 грн., для дитини віком до 6 років у розмірі - 1 492 грн.

Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 року у розмірі 3 723 грн.

Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 930 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 1861,50 грн.

Для дитини ж віком до 6 років, мінімальний розмір аліментів складає 746 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 1861,50 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 2 000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення нею повноліття.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача, за позовну вимогу щодо стягнення аліментів судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 24, 55, 109, 112, 180, 181, 182, 184 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Шлюб, укладений 24 квітня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2, про що виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 139915 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (90532, Тячівський район, с. Калини, вул. І. Франка, 121, ідентифікаційний номер - суду не відомий, серія та номер паспорта невідомі), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (88000, м. Ужгород, вул. Можайського, 32/103, серія та номер паспорта ВО 631271, ідентифікаційний номер суду не відомий), аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2017 року (дати звернення до суду з відповідним позовом) до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду, в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (90532, Тячівський район, с. Калини, вул. І. Франка, 121, ідентифікаційний номер - суду не відомий, серія та номер паспорта - невідомі), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (88000, м. Ужгород, вул. Можайського, 32/103, серія та номер паспорта ВО 631271, ідентифікаційний номер суду не відомий), витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (90532, Тячівський район, с. Калини, вул. І. Франка, 121, ідентифікаційний номер - суду не відомий, серія та номер паспорта - невідомі), на користь Державного бюджету України, витрати із сплати судового збору в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6