Справа № 166/885/17 Головуючий у 1 інстанції: Лозицький С.О.
Провадження № 22-ц/773/435/18 Категорія: 19 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С. І., Данилюк В. А.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення авансового платежу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року позов у даній справі задоволено повністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 авансовий платіж у розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі на судове рішення відповідач посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне дослідження судом обставин, які мають значення для справи, не підтвердження обставин справи належними та допустимими доказами, а тому просить рішення суду скасувати, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити. Позивач та представник позивача апеляційну скаргу заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення авансового платежу. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у 2013 році він вирішив придбати у відповідача автомобіль марки «VOLKSWAGEN» вартістю 7000 доларів по курсу 8 грн. за долар з авансовим платежем 10000 гривень і поступово протягом року сплатити всю суму за автомобіль. 05 вересня 2013 року він передав відповідачу 10000 грн. в рахунок оплати авансу за вказаний автомобіль, про що була складена відповідна розписка за особистим підписом відповідача. Однак, дізнавшись про недоліки зазначеного транспортного засобу, ОСОБА_2 відмовився від купівлі автомобіля та звернувся до ОСОБА_4 з вимогою повернути авансовий платіж.

Посилаючись на те, що відповідач не повернув йому грошові кошти, позивач просив стягнути з відповідача в його користь авансовий платіж в розмірі 10000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що грошова сума в розмірі 10000,00 грн., яку позивач сплатив відповідачу, є авансом, а тому у звязку з невиконанням зобов'язання, по якому передавався аванс, він підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити в користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За положеннями частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (стаття 570 ЦК України).

Згідно правового висновку, викладеного у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-176цс12, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

Отже, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі (аванс) повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 отримав від позивача ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10000 грн. в рахунок оплати автомобіля марки «VOLKSWAGEN», який ОСОБА_2 мав намір придбати у ОСОБА_4 із сплатою усієї суми вартості транспортного засобу.

Зазначені обставини не заперечував сам відповідач ОСОБА_4

Проте в подальшому, як було встановлено судом, позивач та відповідач не уклали договору купівлі-продажу автомобіля, а відповідач не повернув позивачу сплачені останнім грошові кошти в розмірі 10000,00 грн.

Стаття 571 ЦК України передбачає, що, якщо порушення зобовязання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобовязання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобовязання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

У даному випадку зобовязання з продажу автомобіля виконано не було, отримані кошти в розмірі 10000 відповідач позивачу не повернув, у звязку з чим суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивача грошових коштів, отриманих відповідачем в якості авансу.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд розглянув у його відсутності, хоча він на час розгляду справи не проживав за зареєстрованим місцем свого проживання.

Відповідно до частини 3 статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини її невручення (частина 4 статті 130 ЦПК України). Як убачається із поштових конвертів, наявних в матеріалах справи, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення двічі поверталося до суду без вручення із відміткою пошти про відсутність адресата (а.с.19,а.с.24), а двічі у звязку із відмовою адресата від отримання судової повістки (а.с.17, а.с.40). Частиною 9 статті 130 ЦПК України передбачено, що у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці та повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Крім того, судом 20 вересня 2017 року надсилався запит до Ратнівської селищної ради щодо місця реєстрації ОСОБА_4

Згідно повідомлення селищної ради ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: вул. 30-років Перемоги, 4 квартира № 3 в селищі міського типу Ратне Волинської області.

За таких обставин у суду були підстави розглянути справу у відсутності відповідача.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки в судовому засіданні відповідач не заперечував того, що він отримав від позивача грошові кошти за автомобіль та не заперечував того, що він ці кошти повернув, а тому твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованим.

Крім цього, безпідставними є твердження відповідача щодо правової природи коштів, а також щодо того, що він особисто не писав розписку про отримання грошових коштів, оскільки сам відповідач не заперечував отримання ним від позивача грошових коштів у розмірі 10000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді