Справа № 314/316/17
Провадження № 2/314/803/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018 року м.Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Беспалько Т.Д. розглянувши у приміщені суду у спрощеному позовному провадженні без виклику осіб цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду, посилаючись на наступне.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.08.2010 р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов'язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору. Станом на 31.12.2016 рік заборгованість становила 54143,98 грн., з яких: тіло кредиту 5319,65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 42 493,86 грн., заборгованість за пенею та комісією 3275,99 грн., по штрафам - 500,00 грн. (фіксована частина), 2554,48 грн. (процентна складова). З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду.

Справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, оскільки клопотань від учасників справи про розгляд справи за участю сторін до суду не надходило.

Відповідач надіслав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач скористався своїм правом подачі відповіді на відзив відповідача,просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне.

12 серпня 2010 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви клієнта, памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, що підтверджується заявою відповідача від 12.08.2010 р.

Відповідно до зазначеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

За визначенням пункту 1.1.1.17 Умов та Правил надання банківських послуг, винагородою банку є сума зобовязань держателя платіжної картки по сплаті за встановленими банком Тарифами: процентів за користування кредитом, у тому числі за користування простроченим кредитом і овердрафтом; плати за відкриття/випуск/обслуговування рахунків/карток; інших комісій і штрафних санкцій (якщо такі матимуть місце).

За правилом пункту 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним щомісячним платежем, а також овердрафту, що виникає по таким карткам, приведений у памятці клієнта/довідці про умови кредитування, що є невідємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом. Згідно зі статтею 212 ЦК України, у випадку наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену пунктами 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом.

Разом з цим, відповідно до п. 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів увесь кредит (овердрафт) вважається простроченим та нарахування з дати переведення кредиту (овердрафту) у статус прострочених боргових зобовязань проводяться згідно з п.п. 2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі, зазначеному в п. 2.1.1.12.6.1 цих Умов. При цьому винагорода відсотки за користування кредитом не сплачуються.

Згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та Правил, клієнт сплачує банку пеню, що розраховується як: ПЕНЯ = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилом ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частин 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Станом на 31.12.2016 Відповідач через неналежне виконання умов договору від 12.08.2010 має заборгованість за кредитом у розмірі 54143,98 грн. (поточна заборгованість 4869,89 грн. та 449,76 грн. прострочена заборгованість), що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості і не спростовано відповідачем.

Останній платіж за кредитним договором, згідно з розрахунком заборгованості, Відповідач провів 28.12.2013.

Разом з цим, нарахування позивачем процентів за користування кредитом не відповідає вищезазначеним умовам кредитного договору, а саме пунктам 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.6.4, з огляду на таке.

Як вбачається з змісту укладеного між сторонами договору, відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг та Довідки про умови кредитування, що є невідємною частиною договору, визначено порядок та строки погашення кредиту шляхом сплати мінімального обовязкового платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Наступний платіж у розмірі та строк, визначений умовами договору, а саме до 25 січня 2014 року, ОСОБА_1 не сплатив, і з цього часу жодного платежу на погашення кредиту не вносив, отже, з 25 січня 2014 року виникла прострочена заборгованість як по тілу кредиту, так і по процентам за користування кредитом.

За таких обставин відповідно до п.п. 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, з 211-го дня, з моменту виникнення простроченого кредиту чи його частини, а саме з 15 серпня 2014 року, весь кредит вважається простроченим.

Відтак, 14.08.2014 є останнім днем нарахування процентів за користування кредитом відповідно до пунктів 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, а починаючи з 15.08.2015 могла нараховуватися виключно пеня, відповідно до п. 2.1.1.12.6.1.

Разом з тим, під час розгляду справи судом І інстанції було зясовано, що до квітня 2014 року відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг проценти як на поточну, так і на прострочену заборгованість розраховувалися за формулою: N*M/360*Y= Z, де N - поточне або прострочене тіло кредиту, M - процентна ставка, 360 кількість днів у році, Y - кількість днів, Z - сума нарахованих процентів.

З квітня 2014 року Банком були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку процентів, які затверджені Наказом № СП-2014-6635230 від 02 квітня 2014 року, згідно яких у разі виникнення прострочених зобовязань проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Крім того позивачем зазначено, що нарахування процентів на поточну та прострочену заборгованість у поданому ним розрахунку до квітня 2014 року проводилась за формулою: N x M / 365 x Y = Z, де N - поточне тіло кредиту; M - процентна ставка, 360/365 кількість днів у році; Y - кількість днів, за які здійснюється нарахування; Z - сума нарахованих процентів.

З квітня 2014 року нарахування процентів на поточну заборгованість проводилось за формулою: N x M / 365 x (2 або 1) x Y = Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці); M - процентна ставка, 360/365 кількість днів у році; 2 або 1 - коефіцієнт процентної ставки (1 застосовується у разі належного виконання зобовязань, 2 - підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості); Y кількість днів, за які здійснюється нарахування; Z - сума нарахованих процентів, а нарахування процентів на прострочену заборгованість здійснювалося за формулою: N x M / 365 x 2 x Y = Z, де N - заборгованість за кредитом (прострочене тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця); M - процентна ставка, 360/365 кількість днів у році; 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y - кількість днів, за які здійснюється нарахування; Z - сума нарахованих процентів.

При цьому, судом встановлено, що здійснення розрахунку за формулою N*M/365*(2 або 1)*Y=Z, запровадженою Банком з квітня 2014 року, не може бути застосована до даних відносин, оскільки дані кредитні відносини між Банком та ОСОБА_1 виникли у 2010 році, а зміни щодо нарахування процентної ставки відбулися у 2014 році, то Банк мав право змінювати розмір Тарифу та інших невідємних частин Договору після інформування про дані зміни Позичальника.

Відповідно до п. 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з п. 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17, а також у справі № 264/6476/16-ц.

Натомість, Банк не надав доказів, які могли б підтвердити повідомлення ОСОБА_1 про зміну нарахувань процентів.

Отже, розмір нарахованих процентів за кредитним договором становить 918,19 грн. (5319,65*30 % / 365*210).

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) та нарахованої пені/комісії суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

В позовній заяві Позивач просить стягнути з Відповідача на користь банку 3275,99 гривень заборгованості за пенею та комісією, та 3054,48 гривень нарахованих штрафів. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що обидва стягнення нараховуються за порушення строків по кредиту.

Натомість, суд дійшов до висновку щодо правомірності нарахувань штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, що становить: (500,00 грн. (фіксована частина) + 311,89 грн. (процентна складова).

Посилання Відповідача на нарахування позивачем пені суд визнає безпідставними, оскільки з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, а саме підсумкової його частини, випливає відсутність нарахованої пені, крім того подвійне стягнення пені судом не передбачене.

Разом з тим, під час розгляду справи по суті Відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.08.2010 р. суму в розмірі 3 275, 33 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором з урахуванням штрафів та стягнутих коштів становить: (5319,65 + 918,19 + 311,89 + 500,00) 3 275,33 = 3 774,40 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054, керуючись ст.ст. 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: Запорізька область, м. Вільнянськ вул. Космічна, буд. 11, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії СА номер 479645, виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 24.07.1997 року на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" , МФО 305299, адреса м. Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги, буд 50 заборгованість по кредитному договору без номера від 12.08.2010 року в сумі 3 774,40 грн. (три тисячі сімсот сімдесят чотири гривні 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 112 гривень сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тамара Дмитрівна Беспалько

24.04.2018