Справа № 441/1765/17 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/783/734/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

в листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обгрунтування своїх позовних вимог покликалась на те, що 10.10.2016р. вона із відповідачем уклали шлюб, від спільного подружнього життя у них є малолітня дочка- Вікторія, 23.04.2017р.н., спільне подружнє життя не склалося, на даний час вони з відповідачем проживають відокремлено, бажає отримувати аліменти на утримання дочки, оскільки відповідач припинив надавати матеріальну допомогу дитині, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її здоров"ям, потребами, не дає коштів на придбання дитині одягу, взуття, при потребі ліків. Також, зазначала, що не працює, отримує грошову допомогу на дитину у розмірі 860 грн. на місяць, їй недостатньо цих коштів, щоб забезпечити дитині належний рівень життя, придбати все необхідне, а тому, вона потребує матеріальної допомоги від відповідача.

Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та жительки м. Стрий вул. Сковороди 2а/2 Львівської області, аліменти на утримання дитини: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з 22.11.2017р. і до досягнення нею повноліття.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та жительки м. Стрий вул. Сковороди 2а/2 Львівської області, аліменти на утримання дитини: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 22.11.2017р. і до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнуто аліментів у межах суми платежу за один місяць у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень на дитину, звернути до негайного виконання.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь держави 640(шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що районний суд необгрунтовано визначив розмір стягнення аліментів з нього в сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень, оскільки на даний момент він тимчасово не працевлаштований та не має змоги сплачувати зазначену суму аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, тому вважає за необхідне просити про зменшення суми стягнення аліментів та визначити суму в розмірі 1000 (одну тисячу) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, зазначає, що немає змоги сплачувати 1800 грн., оскільки таких доходів не має, жодного майна не має, з 10-років проживає сам з матірю в будинку без умов, повинен допомагати матері. На даний час на будові отримав защемлення нерва хребта, відповідно, фізичної роботи виконувати не може, отримує лікування. Від свого батьківського обовязку та участі у вихованні дитини не відмовляється та готовий забезпечувати доньку всім необхідним для життя по мірі можливостей. Враховуючи наведене просить рішення суду першої інстанції - змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши аліменти в розмірі 1000 гривень 00 коп. (одну тисячу грн.) на місяць

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 18.03.2004 «Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу».

Справа розглядається апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду, що випливає із сімейних правовідносин, а саме стягнення аліментів, відтак є підстави для розгляду апеляційним судом апеляційної скарги без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, суд першої інстанції вірно виходив з того, що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, разом з тим відповідач, як батько дитини, що зобов'язаний таку допомогу надавати, кошти на утримання дитини не надає, не виконує обовязку, передбаченого ст. 180 СК України, і за встановлених обставин прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи та судом встановлено, що між сторони 10.10.2016р. було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим Виконавчим комітетом Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області серія І-СГ №278481 (а.с.32). У шлюбі в сторін народилася дитина ОСОБА_5, 23.04.2017р.н. (а.с.5). Відповідач батьківство не оспорює.

Відповідно до довідки Суховільської сільської ради Городоцького району, Львівської області № 2735 (а.с. 16) ОСОБА_5 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_5, однак згідно довідки Комунального підприємства «Мрія» проживає разом з матір'ю - позивачкою ОСОБА_3 в будинку № 2а/2 на вул. Сковороди в м. Стрий, Львівської області (а.с.43), є на її утриманні, що не заперечував і відповідач ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитини визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З врахуванням вищезазначених обставин, те, що утримувати дитину зобовязані обоє із батьків, як в період спільного проживання, так і після розірвання шлюбу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн. щомісячно починаючи з 22.11.2017 року і досягнення нею повноліття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобовязання, яке є в обох із батьків і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відтак, на думку колегії суддів, рішення районного суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам та доказам по справі в їх сукупності і присуджений ним розмір аліментів відповідає засадам розумності, справедливості та виваженості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.04.2018 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_6