Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 336/2899/17 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
№ 22-ц/778/741/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

10 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної Ради (третя особа Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації) про визнання наказу про звільнення незаконним, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він працював в КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради з 2007 року на посадах спочатку директора інтернату, пізніше на посаді практичного психолога.

За час роботи на посаді практичного психолога жодних зауважень, стягнень до нього, щодо виконання ним трудових обовязків, не було.

В психоневрологічному інтернаті на посаді психолога, яка є профільною для лікування хворих в даній установі, працював лише він. Інших фахівців, які б надавали профільне лікування та обстеження осіб, що перебувають в інтернаті, не було.

05.12.2016 р. директором інтернату було видано наказ № 42-ЗП про внесення змін до штатного розпису інтернату, згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 411 від 01.10.2008 р. «Про затвердження Норм часу і норм чисельності працівників будинків-інтернатів (усіх типів) та стаціонарних відділень територіальних центрів соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян системи праці та соціального захисту населення» з метою удосконалення штатної чисельності працівників було внесено зміни до штатного розпису інтернату, скорочено єдину посаду практичного психолога.

Вносячи зміни до штатного розпису Інтернату, директор посилається на наказ Міністерства праці та соціальної політики України № 411 від 01.10.2008 р., який не було затверджено в Міністерстві юстиції України та не має жодної юридичної сили нормативного акту.

28.02.2017 року директором Інтернату було видано наказ № 25-К про звільнення позивача з посади практичного психолога на підставі п. 1 ст. 40 КЗПП України.

Окрім перевищення директором Інтернату повноважень під час внесення змін до штатного розпису в частині скорочення посади психолога, директором було порушено норми КЗпП України та ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в частині нездійснення попереднього погодження скорочення посади психолога з профспілковим комітетом.

Крім того, відповідно до п. 56 розділу «Б» наказу Міністерства охорони здоровя України № 33 від 23.02.2000 року «Про примірні штатні нормативи закладів охорони здоровя», посади лікарів в психоневрологічних інтернатах установлюється відповідно до пп. 1 і 2 розділу А цих штатних нормативів.

Пунктом 53 розділу «А» вказаного наказу зазначено, що посади психологів установлюються в залежності від обсягу роботи, але не менше 1 посади на 200 ліжок.

В пункті 5 приміток до розділу «Б» вказаного наказу зазначається, що посилення окремих структурних підрозділів або ведення посад, не передбачених цими нормативами, може, при потребі, здійснюватись у межах та за рахунок установлених нормативних посад. При цьому посади психологів на лікарські посади замінюватись не можуть.

Враховуючи той факт, що в Інтернаті знаходиться більше 325 підопічних, скорочення посади лікаря-психолога відбулося всупереч наказу МОЗ України № 33 від 23.02.2000 року.

Також, позивач зазначає, що було порушено порядок його звільнення. Так, в порушення норм КЗПП України, одним наказом № 42-ЗП від 05.12.2016 року директор Інтернату, одночасно запропонував йому перевід на посаду дезінфектора та одразу вирішив звільнити його з посади (п. 3). Крім того, вказаним наказом було внесено зміни до штатного розпису про скорочення його посади, а саме практичного психолога з 01.03.2017 року. В той же час, згідно наказу № 25-К від 28.02.2017 року його було звільнено не з 01.03.2017 року, а з 28.02.2017 року, в той час, коли посада психолога була передбачена штатним розписом.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, визнати незаконним та скасувати наказ директора КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР № 42-ЗП від 05.12.2016 року про внесення змін до штатного розпису КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР з 01.03.2017 року в частині скорочення в штатному розписі посади практичного психолога, визнати незаконним та скасувати наказ КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР № 25-К від 28.02.2017 року про звільнення його з посади практичного психолога у звязку з скороченням чисельності, п. 1 ст. 40 КЗПП України, поновити його на посаді практичного психолога в КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 01.03.2017 року по 15.09.2017 року в розмірі 12952,94 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

При апеляційному розгляді позивач підтримав скаргу та зазначав, що серед іншого порушенням трудового законодавства стало те, що відповідачем було проведене звільнення з порушенням порядку, встановленого законом, зокрема, згода профспілкового комітету на звільнення була надана у грудні 2016 року, тоді як звільнили його лише 28.02.2017 року, тобто з пропуском місячного строку від дня отримання згоди.

Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті (ч. 9 ст. 43 КЗпП України).

Пленумом Верховного Суду України у п. 15 Постанови від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що суд, встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду.

Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає доцільним зупинення провадження у справі для виконання вимог ч. 9 ст. 43 КЗпП України.

Керуючись ст. ст. ч. 9 ст. 43 КЗпП України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Зупинити провадження в справі.

Запитати згоду виборного органу первинної профспілкової організації КУ Веселіський психоневрологічний інтернат Запорізької обласної ради на звільнення практичного психолога ОСОБА_3за скороченням штату відповідно до ст. 40 КЗпП України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 23.04.2018 р.

Головуючий:

Судді: