Номер провадження: 22-ц/785/874/18
Номер справи місцевого суду: 2-1057/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року про відмову в задоволенні заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження в цивільній справі за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

05 жовтня 2010 року ПАТ «Ерсте Банк» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (т. 1, а.с. 3)

31 травня 2011 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 332967, 88 грн, а також витрати по сплаті держмита в сумі 1700 гривень та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 гривень (т. 1, а.с. 65). Вказане рішення було залишено без змін ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2012 року (т. 1, а.с. 106).

16 травня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» в особі директора ОСОБА_3 звернулися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, якою просили замінити сторону виконавчого провадження відкритого стосовно виконавчого листа по справі № 2-1057/11 щодо ОСОБА_2 про стягнення на користь кредитора заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат саме на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (код ЄДР 39409610, місцезнаходження: вул. Івана Кудрі, буд. 39, м. Київ, 01042) (т. 2, а.с.3-4).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» було відмовлено (т. 2, а.с. 54-55).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою 23 жовтня 2017 року засобами поштового звязку ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» направили до суду апеляційну скаргу. Апелянт вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт посилається на те, що суд прийшов до хибного висновку, що заявником не було надано належних та достатніх доказів, які б безумовно свідчили про набуття останнім права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 та про наявність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні. Тому, просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження (т. 2, а.с. 58-59).

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала. Сторона заявника в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа направленню до суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи рішення в справі та відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» не надали належних та достатніх доказів, які б безумовно свідчили про набуття права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 та про наявність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено 05 жовтня 2010 року ПАТ «Ерсте Банк» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (т. 1, а.с. 3). 31 травня 2011 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 332967, 88 грн, а також витрати по сплаті держмита в сумі 1700 гривень та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 гривень (т. 1, а.с. 65). Вказане рішення було залишено без змін ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2012 року (т. 1, а.с. 106).

16 травня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» звернулися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, якою просили замінити сторону виконавчого провадження, відкритого стосовно виконавчого листа по справі № 2-1057/11 щодо ОСОБА_2 про стягнення на користь кредитора заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат саме на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (код ЄДР 39409610, місцезнаходження: вул. Івана Кудрі, буд. 39,м. Київ, 01042) (т. 2, а.с.3-4). На підтвердження своїх вимог заявник надав до суду копії наступних документів: виконавчий лист від 16.03.2012 року; договір про відступлення права вимоги № 1 від 28.08.2014 року за яким ТОВ «Фідобанк» передали ТОВ «Авераж» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 014/2292/3/15754, укладеним з ОСОБА_2; договір про відступлення права вимоги № 15/04/2015/01 від 15.04.2015 року за яким ТОВ «Авераж» передали ТОВ «Фінанс траст груп» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 014/2292/3/15754, укладеним з ОСОБА_2; договір про відступлення права вимоги № 170 від 29.03.2017 року за яким ТОВ «Фінанс траст груп» передали ТОВ «ФК «Інновація» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 014/2292/3/15754, укладеним з ОСОБА_2; статут ТОВ «ФК «Інновація» та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (т. 2, а.с. 5-27).

Судом першої інстанції за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 19 червня 2017 року було постановлено ухвалу витребування у заявника оригіналів договорів про відступлення права вимоги № 170 від 29.03.2017 року, № 15/04/2015/01 від 15.04.2015 року та № 1 від 28.08.2014 року (т. 2, а.с. 31). 19 вересня 2017 року представник заявника надав до суду заяву, якою повідомив, що надає суду оригінал договору про відступлення права вимоги № 170 від 29.03.2017 року та копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Разом з тим, представником заявника було повідомлено, що виконання іншої частини ухвали про витребування доказів не є можливим, оскільки правочини укладалися між іншими субєктами господарювання, а заявник не є стороною цих правочинів (т. 2, а.с. 48-50). Питання про витребування відповідних доказів у належного субєкту в судовому засіданні не обговорювалось, процесуальне рішення з цього питання не приймалось.

21 вересня 2017 року суд першої інстанції постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження посилаючись, серед іншого, на не надання заявником до суду витребуваних матеріалів, про що колегією зазначалось вище.

Враховуючи вище зазначене колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає встановленим вимогам, оскільки суд першої інстанції зробив висновок передчасний висновок по суті справи, не вмотивував своє рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження з врахуванням пояснень сторони заявника, а також не зясував в повній мірі всі обставини справи, на які посилався заявник.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з контексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року випливає, що права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Вказане положення конвенції розповсюджується і на юридичних осіб. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс. Згідно із запропонованим Європейським судом з прав людини підходу до обов'язковості виконання рішення суду слід зауважити, що розглядаючи скаргу слід враховувати не тільки гарантовані законом права скаржника - боржника по справі, але й інтереси кредитора, в тому числі і після здійснення заміни такого кредитора, які також захищаються національним законом, та які є рівними учасниками процесуальних відносин щодо виконання судового рішення. Разом з тим, суд не зобовязаний встановлювати обставини, на які сторони не посилались та на існування яких не було додано належних та допустимих доказів, проте розпочавши вчинення відповідних процесуальних дій спрямованих на зясування обставин справи, зобовязаний довести їх до логічного завершення в процесуальній площині.

Таким чином, враховуючи вище наведене, зважаючи на те, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права при постановленні ухвали про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, та оскільки доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження, колегія судів на підставі ст. 379 ЦПК України скасовує оскаржувану ухвалу та передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року про відмову в задоволенні заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

Повний текст постанови виготовлено 20 квітня 2018 року.

Суддя Апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

12.04.2018 року м. Одеса