Справа № 133/2554/17
Провадження № 22-ц/772/869/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 рокуСправа № 133/2554/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

судді-доповідача: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

за участю секретаря Агеєвої Г.В.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_3,

заінтересована особа: головний державний виконавець Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Аніцька Юлія Володимирівна,

заінтересована особа: ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 січня 2018 року, постановлену під головуванням судді Сєчка В.Л. в приміщенні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, повний текст ухвали складено 26 січня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд зі скаргою на рішення головного державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Аніцької Юлії Володимирівни.

Скарга мотивована тим, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2017 задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики в сумі 20 054,93 доларів США, що еквівалентно 539 563,85 грн.. На виконання вказаного рішення Козятинським міськрайонним судом 11 травня 2017 року видано виконавчий лист. Постановою головного державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ВП №53923280 від 11 грудня 2017 року описано та накладено арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,8133 га, кадастровий номер НОМЕР_1, місцезнаходження с. Непедівка Козятинського району Вінницької області. Вважає, що постанова головного державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Вінницькій області про опис та арешт майна (коштів) боржника та накладення обмежень в користуванні від 11 грудня 2017 року винесена з порушенням встановленого нормами чинного законодавства порядку здійснення виконавчого провадження, в зв'язку з чим вона є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 січня 2018 року скаргу задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Вінницькій області Аніцької Юлії Володимирівни від 11 грудня 2017 року про опис та арешт майна (коштів) боржника по виконавчому провадженні ВП №53923280 з виконання виконавчого листа №133/1654/16-ц, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив того, що у головного державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не було правових підстав для винесення постанови ВП №53923280 від 11 грудня 2017 року про опис та арешт майна, у зв'язку з забороною на відчуження земель для ведення особистого селянського господарства.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, мотивовану тим, що заборона, встановлена підпунктом «б» пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, поширюється лише на земельні ділянки, що мають останній вид цільового призначення, а саме - перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва незалежно від способу набуття власником прав на земельну ділянку, а тому просила ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги відмовити, при цьому зроблено посилання на порушення норм матеріального і процесуального права.

У відзиві, поданому ОСОБА_3 зазначено, що реалізація даної земельної ділянки неможлива і коли настане така можливість невідомо, а її арешт позбавляє можливості боржника використовувати вказану земельну ділянку, отримувати прибуток та погашати заборгованість перед стягувачем.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість ухвали суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, що є підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики в сумі 20 054,93 доларів США, що еквівалентно 539 563,85 грн..

На виконання вказаного рішення Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 11 травня 2017 року видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 11 грудня 2017 року описано та накладено арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,8133 га, кадастровий номер НОМЕР_1, місцезнаходження с. Непедівка Козятинського району Вінницької області. На описане майно накладено арешт та встановлено обмежене право користування.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для винесення державним виконавцем постанови про опис та арешт майна, а також щодо порушень прав стягувача.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Вимогами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Основною метою, з якою застосовується арешт майна (коштів) боржника є забезпечення реального виконання рішення суду, тобто для реалізації арештованого майна в установленому законом порядку і погашення заборгованості перед стягувачем.

Статтею 135 Земельного Кодексу України визначено, що звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дія мораторію за колом суб'єктів та об'єктів правовідносин поширюється на власників та земельні ділянки: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності; надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; виділені в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства; земельні частки (паї). Тобто заборона на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та зміну цільового призначення земельних ділянок не поширюється на громадян - власників земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства та для ведення особистого селянського господарства, які набули право власності на них: на підставі цивільно-правових угод; у результаті прийняття спадщини; у межах норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, визначених ст. 121 Земельного Кодексу України.

Так , із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 1 8133 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої в с. Непедівка Козятинського району Вінницької області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19 листопада 2015 року Реєстраційною службою Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області.

Таким чином, викладений в ухвалі суду першої інстанції висновок про те, що у державного виконавця не було правових підстав для винесення постанови ВП №53923280 від 11 грудня 2017 про опис та арешт майна у зв'язку з забороною на відчуження земель для ведення особистого селянського господарства, є безпідставним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону, при цьому необхідно звернути увагу на те, що навіть у випадку поширення дії мораторію на відповідну земельну ділянку, то дана обставина не є підставою для заборони державному виконавцю вчиняти відповідні виконавчі дії.

Крім того, не заслуговує на увагу твердження суду першої інстанції про порушення прав стягувача, оскільки дане твердження не є обгрунтованим і спростовується безпосередньо самим стягувачем, якою подано апеляційну скаргу.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції, яка не ґрунтується на вимогах закону підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні скарги, а також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 мають бути стягнуті витрати, які сторона сплатила, а саме судовий збір в розмірі 352,40 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 січня 2018 року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення головного державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Аніцької Юлії Володимирівни - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 352,40 грн..

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ С.Г. Копаничук

Згідно з оригіналом:

Суддя-доповідач В.В. Оніщук