СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/7695/17
пр. № 2/759/1318/18
14 березня 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря Чернишук К.О.,
за участю: позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Національного антикорупційного порталу «Антикор», ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей,
У травні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати недостовірними та такими, що відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію, відомості в п'ятому та сьомому абзаці опубліковані у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» та поширені відносно позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Національного антикорупційного порталу Антикор за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та просив зобов'язати відповідачів спростувати у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка міститься за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на ті підстави, що у мережі інтернет на веб-сайті Національного антикорупційного порталу Антикор було опубліковано статтю ІНФОРМАЦІЯ_3», однак позивач вважає, що дана інформація, яка була викладена у зазначеній статті є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки вона принижує честь, гідінсть, та ділову репутацію позивача як адвоката.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 12, 13, 16, 17).
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 було опубілковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_3» (а.с. 4-6).
Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач посилався на те, що у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» зазначено наступну інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме: у п'ятому абзаці «Данную расписку на 4 млн. Долларов США в суд принес некий адвокат ОСОБА_1, который не раз пойман клиентами за руку ан фальсификации доказательств в судебных процессах»; у сьомому абаці: После окончания судебного процесса ОСОБА_1 на вопрос зачем он принес сфальсифированную расписку, сообщил что его попросил это сделать некий бывший дупутат, а сегодня рейдер- ОСОБА_3. На вопрос можу тли он назвать фамилию ОСОБА_3, аферист-адвокат поспешно скрылся».
Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму від 27.02.2009 за №1 «згідно з положеннями ст. 277 ЦК і ст. 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.».
Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.»
У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при розгляді справ даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристах, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Проте, судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.
Недостовірною вважається така інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані у повному обсязі та не підлягають задоволеню, оскільки ним не додано доказів того, кому саме належить зазначений сайт, а тому відсутність юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, поняття якого викладено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» не може бути підставою для задоволення позову.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 275, 276, 277, 278 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національного антикорупційного порталу «Антикор», ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей залишити без задоволення.
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул'яновська
Повний текст судового рішення складено 14.03.2018.