Справа № 545/3096/17
Провадження № 2/545/143/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Путрі О.Г.

при секретарі Кузуб Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди . В обгрунтування позову зазначила , що 12 липня 2017 року близько 18-30 год., коли поверталася на велосипеді додому, на неї напав сусідський собака німецька вівчарка та вкусив за ліве стегно. Собака належить відповідачеві ОСОБА_2, якого у зв"язку з зазначеними подіями притягнуто до адміністративної відповідальності . Вказала , що в результаті діагностованої медичною установою укушеної рани нижньої третини лівого стегна собакою , була спричинена моральна шкода в розмірі 19 209 грн. та понесла матеріальні витрати на лікування в розмірі 4790 , 50 грн.

В ході розгляду справи в суді, позивач позовні вимоги уточнила та остаточно прохала стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 3453 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 8000 грн. - моральної шкоди, а всього - 11453 грн.

Позивач та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали , прохали позов задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково, а саме, в повному обсязі визнали понесені витрати на лікування, призначене лікарем рабіологом від укусу собаки та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Проти понесених позивачем витрат на лікування вегето- судинної дистонії заперечували , вважають що дане захворювання ніяким чином не пов"язане з укусом собаки. Відповідач вказав , що неодноразово намагався вирішити питання мирним шляхом та відшкодувати позивачеві спричинену шкоду, але запропонованих коштів позивачеві замало.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини , які визнаються учасниками справи , не підлягають доказуванню , якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення , яка набрала законної сили , є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову. Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником собаки породи німецька вівчарка, що відповідач визнав в судовому засіданні.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 05.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення . Постановою суду встановлено , що 12.07.2017 року приблизно о 18 год. 20 хв. 18 год. 30 хв. по вул. Польова в с. Ковалівка Полтавського району відповідач вчинив дії по недогляду щодо вигулу свого собаки - породи німецька вівчарка, яка укусила гр. ОСОБА_1 , яка їхала по вулиці на велосипеді, тим самим спричинивши заподіяння шкоди здоровю потерпілій, у вигляді укушеної рани лівого стегна.

З приводу отриманих тілесних ушкоджень 13.07.2017 року позивач звернулася за медичною допомогою до медустанови , після проведення діагностики було встановлено діагноз: укушена рана нижньої третини лівого стегна відомою собакою та призначено лікування , що підтверджується меддокументами - записом в медкарті від 13.07.2017 року , довідками Полтавської ЦРКЛ від 08.08.2017 року, 23.11.2017 року ( а.с. 65 , 67 , 69 ) . Встановлено , що понесені позивачем витрати на лікування укушеної рани стегна , призначене лікарем рабіологом , становлять 311 , 46 грн.( а.с.69 ) , проти чого відповідач не заперечував.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами ч.ч. 1, 2ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням, або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Слід зазначити, що породи собак, утримання яких є джерелом підвищеної небезпеки, визначено у додатку № 1 до "Порядку і Правил обов'язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2002 року № 944. Згідно даного додатку № 1 собака породи німецька вівчарка відноситься до порід собак, визнаних як потенційно небезпечні , тобто утримання собаки породи німецька вівчарка є джерелом підвищеної небезпеки.

Таким чином , суд вважає , що позовні вимоги в частині відшкодування понесених витрати у зв"язку з лікуванням укушеної рани нижньої третини лівого стегна собакою відповідача в розмірі 311, 76 грн. є доведеними та підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення витрат у зв"язку з лікуванням позивачем вегето - судинної дистонії задоволенню не підлягають , позивачем не доведений причинно - наслідковий зв"язок між вказаним захворюванням та тілесним ушкодженням , спричиненими укусом собаки .

Так, позивач14.07.2017 року звернулась до лікаря - невропатолога Обласної клінічної лікарні відновного лікування та діагностики , їй було призначено лікування та встановлено діагноз - вегето- судинна дистонія з цефалгічним та астено-тривожно-невротичним синдромом. Допитана в якості свідка лікар - невропатолог ОСОБА_5 підтвердила , що позивач дійсно проходила лікування у зв"язку з вегето - судинною дистонією . Але вказала , що відповідно до відомостей , які наявні в медустанові , вказане захворювання у позивача вже було раніше та відповідно воно не може бути безпосередньо пов"язане з укусом собаки . Вважає , що укус собаки не є причиною хвороби позивача.

Вирішуючи питання про позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди ,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стаття 1167 ЦК України встановлює підстави відповідальності за завдану моральну шкоду .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві та в судовому засіданні послалася на те, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживання, порушенні душевної рівноваги та полягала у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Встановлені судом обставини справи свідчать про обґрунтованість тверджень позивача про заподіяння їй моральної шкоди внаслідок укушеної рани нижньої третини лівого стегна собакою відповідача .

Приймаючи до уваги вищезазначені факти ,характер , обсяг та тяжкість завданих страждань позивача , враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в розмірі 3000 грн .

Згідно ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог ( на 29 % позов задоволено ) в розмірі 371 , 20 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,352 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2 та області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_4 та області ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 311,46 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3000 грн. , а всього - 3311,46 ( три тисячі триста одинадцять гривень 46 коп. )

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 371,20 грн. ( триста сімдесят одна гривня 20 коп. ) .

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення , а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_6