П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Київ

Справа № 757/6347/13-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/1968/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): НевідомоїТ.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Лісовська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05 квітня 2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № 1/05.04.2012, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався здійснити монтаж теплового вузла за адресою: АДРЕСА_1, під ключ, вартість робіт за яким становить 2 144 705 грн., що еквівалентно 266 423 доларів США. На виконання умов указаного договору він передав відповідачу 5 000 доларів США, що еквівалентно 40 000 грн., для купівлі відповідного обладнання. Вказане обладнання необхідно було поставити або повернути зазначені кошти до 28 травня 2012 року. Однак, ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача 40 000 грн, що еквівалентно 5 000 дол. США. Під час судового розгляду справи представник позивача неодноразово змінював позовні вимоги.

З урахуванням останньої заяви про зміну позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 2 306 898 грн. як безпідставно отриманих коштів, посилаючись на те, що договір № 1/05.04.2012 не можна вважати укладеним, оскільки він не містить істотних умов договору, визначених законом для даного виду договорів, зокрема, склад і зміст проектно-кошторисної документації, виконавця та строк виконання проектно-кошторисної документації, розмір витрат, його складових. Зазначав, що відповідно до розписки № 1 від 05 квітня 2012 року відповідач передав, а він,позивач, отримав оплачене ним обладнання (один із двох теплових насосів) на суму 891 980 грн., що еквівалентно 110 805 доларам США. Після цього ОСОБА_2 знову отримав від нього грошові кошти для закупівлі партії обладнання (другий тепловий насос), про що була складена розписка № 2 від 05 квітня 2012 року на суму 852 398 грн., що еквівалентно 105 888 доларам США.

В подальшому, він передав, а відповідач отримав грошові кошти згідно з розписками № 3 від 06 квітня 2012 року, № 5 від 18 квітня 2012 року, б/н від 14 травня 2012 року, б/н від 18 травня 2012 року, б/н від 23 травня 2012 року, б/н від 08 червня 2012 року, б/н від 13 червня 2012 року, б/н від 25 червня 2012 рок, б/н від 19 липня 2012 року, а всього за 9 розписками, на загальну суму 561 800 грн.

Оскільки склад і зміст проектно-кошторисної документації договором підряду № 1/05.04.2012 не був обумовлений, відповідачем роботи за договором щодо здійснення монтажу теплового вузла не виконані, то такий договір не є укладеним, у зв'язку із чим просив стягнути з відповідача передані за вказаними розписками кошти як безпідставно отримані останнім.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 16 083 долари США, що за курсом Національного банку України станом на 25 листопада 2014 року становить 242 222,75 грн., та 393 800 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3 654 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суд не врахував, що визнання договору не укладеним, навіть за відсутності в договорі істотної умови, яка є обов'язковою для такого договору, не може мати місце в даному конкретному спорі, оскільки договір № 1/05.04.2012 фактично виконувався сторонами. Фактичне виконання договору підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а також визнається сторонами договору.

Крім того, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2013 року у цивільній справі № 757/14168/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором, встановлено, що позивач здійснював оплату робіт, які були вже фактично виконані відповідачем та за обладнання, яке на той момент було поставлене. Таким чином, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що відповідачем здійснено поставку певного обладнання та виконано відповідні роботи з його монтажу, тому відсутні підстави для застосування наслідків п. 2 договору, згідно якого відповідач зобов'язаний повернути отримані кошти лише у випадку повного не виконання умов договору. В подальшому зазначене рішення суду ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року було скасовано, проте не з підстав його незаконності, а внаслідок відмови позивача від позову.

Відповідач вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що сторони виконували взяті на себе зобов'язання за договором, а отже фактично сторони договору дійшли згоди щодо його умов і підтвердили його укладення діями, направленими на його виконання.

Оскільки дії сторін договору свідчать про його фактичне укладення та виконання, визнання такого договору не укладеним, і відповідно застосування наслідків його не укладення, що передбачені ст. 1212 ЦК України, є не законним.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

15 грудня 2017 року набув чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

19 січня 2018 року у справі відкрито апеляційне провадження.

02 лютого 2018 року справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначав, що спір судом вирішений правильно, а відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається, не надав. Також посилався на те, що без проектної документації факт виконання договору будівельного підряду не можливо встановити, оскільки невідомо здійснення яких робіт можна вважати достатнім для того, щоб вважати договір укладеним. Зобов'язання за договором не може вважатись виконаним, так як неможливо встановити, яку мету перед підрядником ставив замовник (позивач) та якого результату мав досягти підрядник (відповідач).

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силувимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилався на те, що 05 квітня 2012 року уклав з ОСОБА_2 договір № 1/05.04.2012, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався здійснити монтаж теплового вузла за адресою: АДРЕСА_1.

Вартість робіт за вказаним договором визначалась на суму 2 144 705 грн., що еквівалентно 266 423 доларам США.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до розписки № 1 від 05 квітня 2012 року відповідач передав, а позивач отримав оплачене ним обладнання (один із двох теплових насосів) на суму 891 980 грн., що еквівалентно 110 805 доларам США. Після цього відповідач знову отримав від позивача грошові кошти для закупівлі партії обладнання (другий тепловий насос), про що складена сторонами розписка № 2 від 05 квітня 2012 року на суму 852 398 грн., що еквівалентно 105 888 доларам США.

В подальшому, позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти згідно з розписками: № 3 від 06 квітня 2012 року на суму 5 000 доларів США або 40 000 грн. на купівлю обладнання; № 5 від 18 квітня 2012 року на суму 16 000 доларів США або 128 720 грн.; б/н від 14 травня 2012 року на суму 40 000 грн. (для оплати франкойлів); б/н від 18 травня 2012 року на суму 50 000 грн. для купівліобладнання;б/н від 23 травня 2012 року на суму 70 000 грн.на обладнання; б/н від 08 червня 2012 року на суму 80 000 грн. як передплата за роботи та матеріали; б/н від 13 червня 2012 року на суму 36 000 грн. як оплата за роботи та матеріали; б/н від 25 червня 2012 року на суму 40 000 грн. як оплата за роботи та матеріали; б/н від 19 липня 2012 року на суму 77 800 грн. як борг, який відповідач зобов'язаний повернути після кінцевого зведення розрахунків та здачі позивачу закінченого теплового вузла.

Вказані факти щодо передачі грошей та їх розмір сторонами не заперечувався.

За встановлених обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що така істотна умова такого виду договору як склад і зміст проектно-кошторисної документації та визначення, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію відсутня, що свідчить про те, що договір будівельного підряду № 1/05.04.2012 не є укладеним, а відтак передані відповідачу на виконання його умов грошові кошти набуті останнім без правової підстави, а тому підлягають поверненню.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону, виходячи з наступного.

За змістом ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщосторони в належнійформідосяглизгоди з усіхістотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом; як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієїсторони укласти договір (оферти) і прийняттяпропозиції (акцепту) другою стороною.

За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ч. 1 ст. 875 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошториснійдокументації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Проектно-кошторисна документація - це система документів, що містить опис і обґрунтування проекту, яка охоплює як документи, обов'язкові при проектуванні об'єктів капітального будівництва, так і додаткові матеріали, що розробляються учасниками проекту при експертизі, підготовці до реалізації і у процесі реалізації проектів.

Кошторис - це документ, в якому зазначається постатейний перелік витрат на виконання робіт і який є додатком до договору підряду, його невід'ємною частиною.

Як вбачається з матеріалів справи сторони у договорі підряду від 05 квітня 2012 року № 1/05.04.2012 не погодили усі істотні умови договору, зокрема, не визначили склад та зміст проектно-кошторисної документації, хто зі сторін цього договору зобов'язаний таку документацію підготувати.

Встановлені судом обставини, які не спростовані відповідачем, свідчать про те, що договір будівельного підряду № 1/05.04.2012 не є укладеним.

Заперечуючи проти позову відповідач на підтвердження факту доведеності укладання з позивачем договору будівельного підряду посилається на зміст розписок, укладених між ним та позивачем, та періодичність їх надання.

Проте такі доводи відповідача не заслуговують на увагу та не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки за своїм змістом розписки № 2 від 05 квітня 2012 року(а.с.52, т.1), № 3 від 06 квітня 2012 року (а.с.9, т.1), б/н від 18 травня 2012 року (а.с.55, т.1), б/н від 23 травня 2012 року (а.с.56, т.1), б/н від 14 травня 2012 року (а.с.52, т.1) лише підтверджують факт отримання відповідачем коштів від позивача для купівлі товару у вигляді обладнання для теплового вузла.Тобто, за своєю правовою природою вказані розписки забезпечували часткову оплату обладнання, за рахунок якого відповідач мав здійснити монтаж теплового вузла.

За своїм змістом розписки № 5 від 18 квітня 2012 року (а.с.54, т.1), від 08 червня від 13 червня 2012 року (а.с.180, т.1), від 25 червня 2012 року (а.с.181, т.1) підтверджують передачу коштів за рахунок виконаних робіт та куплених матеріалів, тобто, були предоплатою за виконання відповідачем будівельних робіт та куплені ним матеріали.

Проте без затвердження проектно-кошторисної документації, яка визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставлять до робіт та до кошторису, що визначає ціну, неможливо визначити, ні характер таких робіт, ні обсяг їх виконання, ні на досягнення мети якого саме зобов'язання між сторонами вони були вчинені, чи були вони обумовлені договором підряду.

Зміст зазначених вище розписок не містить будь-якого посилання про оплату виконаних будівельних робіт по монтажу теплового вузла, тому дії з передачі коштів на купівлю обладнання та за роботи, попередньо не визначеного ні характеру, ні обсягу, не можуть розцінюватися як дії з фактичного виконання договору будівельного підряду.

Тому факт надання розписок та їх зміст підтверджує лише виникнення зобов'язання у відповідача перед позивачем, проте ніяк не підтверджує вчинення дій відповідачем щодо здійснення будівельних робіт з монтажу теплового вузла на виконання, укладеного на думку відповідача, договору підряду.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що мало місце фактичне виконання відповідачем умов договору будівельного підряду, що свідчить про його визнання сторонами, не узгоджуються з матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

Із матеріалів справи вбачається, що судом за клопотанням представника позивача призначалась судова будівельно-технічна експертиза для отримання відповіді на питання які фактично виконані будівельні роботи з монтажу обладнання теплового вузла, розводки труб водопостачання з підключенням сантехнічного обладнання, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які виконувались згідно з договором від 05 квітня 2012 року та відповідність виконаних робіт нормативно-правовим актам (а.с.9, т.2).

Однак, призначена експертиза не була проведена через не надання розрахунку вартості робіт, проектної документації на виконання робіт, видаткових накладних та сертифікатів на будівельні матеріали та обладнання, які були використані ОСОБА_2 при виконанні робіт за договором від 05 квітня 2012 року (а.с.33-34,49-70,т.2), що також підтверджує те, що договір підряду є не укладеним.

Встановивши факт не укладення договору підряду (таким, що не відбувся), оскільки сторонами у належній формі не досягнуто згоди з усіх істотних умов, передбачених для даного виду договору, суд обґрунтовано визнав отримані відповідачем грошові кошти як безпідставно набуте майно на підставі ст. 1212 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За змістом ч. 1ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньоїправовоїпідстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцiзакону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Оскільки правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від позивача була відсутня, оскільки за фактом не укладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов'язків, то висновки суду про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України ґрунтується на вимогах закону та є правильним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 16 083 доларів США (за виключенням 110 805 доларів США повернутих позивачу із загальної суми переданих ним за розписками відповідачу 126 888 доларів США) та 393 800 грн. як безпідставно отримані грошові кошти відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, зроблених судом висновків, не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль