Справа № 755/5945/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Чех Н.А., перевіривши матеріали по справі за скаргою ОСОБА_1, боржник - Житлово-будівельний кооператив «Буревісник-3», на бездіяльність старшого державного виконавця Федоріної А.М. та начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та стягнення моральної шкоди,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга (зареєстрована в суді 19.04.2018 року), в якій скаржник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця у зв'язку з відсутністю належного виконання судового рішення, визнати неправомірною бездіяльність начальника виконавчої служби у зв'язку з відсутністю належного контролю за діями державного виконавця, зобов'язання виконавця вжити невідкладних заходів для виконання судового рішення та стягнення з відділу моральної шкоди. Скарга обґрунтована тим, що 27.07.2017 року виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, та надано боржнику десять днів для виконання рішення. Однак, виконавець в порушення ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» не виніс постанову про накладення штрафу, лише 29.12.2017 року виконавець наклав штраф на боржника. Порушено виконавцем і п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 18, ст. 63 вказаного Закону.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що відповідно до норм ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (по Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за нормами по процесуальним строкам, а не за нормами щодо оскарження дій.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Згідно ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

По даній праві з приводу строку звернення до суду зі скаргою в описовій частині скарги скаржник зазначив, що дана скарга була подана до Дніпровського районного суду м. Києва 06.12.2017 року з метою її розгляду в межах розгляду іншої справи, але 11.04.2018 року вона була повернута з метою подання як окремої скарги. У зв'язку з чим вважає, що строк подання скарги не пропущено, в разі наявності у суду іншої думки, просив поновити цей строк.

На думку суду строк подання скарги скаржником є пропущеним, і доказів поважності пропуску строку скаржником не надано. Посилання на те, що скарга подавалася в іншому провадженні але була повернута, не є поважною причиною, так як порядок оскарження дій, бездіяльності чітко прописано у Цивільному процесуальному кодексі України. Крім того, стаття 127 ЦПК України визначає, що питання про поновлення пропущеного процесуального строку суд розглядає за заявою учасника справи, яка подається одночасно із вчиненням процесуальної дії (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Проте, скаржником до суду подано лише скаргу та дві її копії. Заява про поновлення пропущеного процесуального строку скаржником не подавалася.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга має бути залишена без розгляду та повернута скаржнику.

Крім того, у скарзі заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, яка підлягає в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 2, 4, 5, 18, 120, 126, 127, 259, 260, 353, 354, 447-4549 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, боржник - Житлово-будівельний кооператив «Буревісник-3», на бездіяльність старшого державного виконавця Федоріної А.М. та начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та стягнення моральної шкоди - залишити без розгляду та повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: