Справа № 750/906/18
Провадження № 2/750/741/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участю позивача, відповідача, представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

в с т а н о в и в:

02.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з врахуванням додаткових витрат на навчання англійською мовою і додаткових витрат на харчування в школі, всього у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, а тому для забезпечення належного розвитку дитини розмір аліментів не може бути меншим ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений законом. Також зазначила, що позивач сплачує додаткові витрати на навчання доньки в Приватній Мовній школі в середньому за місяць в розмірі 450 грн. та на харчування в школі в розмірі 105 грн., а тому додаткові витрати на місяць за навчання та харчування дитини складають 555 грн., які просила вирішити у відповідності до вимог ст. 185 СК України.

У судовому засіданні позивач просила позов задовольнити, зазначила, що дитина відвідує заняття з англійської мови в Приватній Мовній школі в період з 1 вересня 2016 року по 31 травня 2017 року, а також продовжує навчання з 1 вересня 2017 року, а тому просила стягувати аліменти та додаткові витрати на навчання та харчування дитини.

Відповідач визнав позов частково в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник відповідача просив позов задовольнити частково, стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.08.2007 року, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.01.2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який зареєстрований 17.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис №1541 (а.с. 5).

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків.

У відповідності до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини.

У відповідності до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що відповідач на даний є працездатним, позивач не працює і перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому суд з врахуванням матеріального становища сторін та обов`язку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), мінімальний розмір на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.02.2018 року і до досягнення нею повноліття.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обовязку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У даній справі, позивач надала довідку з Приватної Мовної школи за №01 від 20.04.2018 року, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_4 відвідувала заняття з англійської мови та в період з вересня 2016 року по травень 2017 року та з вересня 2017 року по квітень 2018 року загальна вартість навчання була сплачена у розмірі 6350 грн. Вказаний доказ обумовлений розвитком здібностей дитини, та встановлює обставини зазначені в частині першій статті 185 СК України.

З врахуванням можливості участі батька у зазначених додаткових витратах на дитину, зокрема стану здоровя, матеріального становища обох батьків, відсутності у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо, відсутності інших аліментних зобовязань, суд приходить до висновку про необхідність стягненню з відповідача на користь позивача половини вартості додаткових витрат понесених на навчання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Приватній Мовній школі в розмірі 3175 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, надані відповідачем суду квитанції про поповнення карткового рахунку позивача від 04.04.2016 року, від 13.05.2016 року, від 28.03.2016 року, від 06.02.2016 року, від 08.07.2016 року, від 09.11.2016 року, від 07.10.2016 року підтверджують лише надання відповідачем в добровільному порядку коштів на утримання дитини та квитанція від 23.02.2016 року свідчить про оплату відповідачем послуги логопеда для доньки ОСОБА_4, а тому не можуть бути зараховані в рахунок оплати аліментів чи додаткових витрат на навчання в Приватній Мовній школі.

Позивач також надала суду оригінали чеків на оплату харчування дитини в школі №1, які останньою буди здійснені в період з вересня 2017 року по листопад 2017 року включно та січень 2018 року, проте здійснення оплати харчування дитини в школі не відноситься до додаткових витрат, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів та 704,80 грн. за вимогу про стягнення додаткових витрат, а всього 1409 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 137, 141, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місцепроживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_2 (місцепроживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), мінімальний розмір на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.02.2018 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3175 грн. 00 коп. додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 1409 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 23.04.2018 року.

Суддя Л.В. Карапута