П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 квітня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і ОСОБА_1,

за участю секретаря Пилип Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 січня 2018 року (у складі судді Леміша О.М.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про розяснення рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розяснення рішення суду.

Просив розяснити рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2017 р. і вказати, чи передбачає формулювання резолютивної частини рішення суду виселення відповідача ОСОБА_4 та всіх членів її сімї, зареєстрованих у вказаній квартирі, чи рішення стосується виключно зобовязання одної ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_5

На обґрунтування заяви вказав, що ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3. про: визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, 33/41, укладеного між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, посвідченого 12.08.2011 р. приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_12; визнання недійсним договору дарування квартири, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, 33/41, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_3, посвідченого 23.12.2011 р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_13, про визнання права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, 33/41,за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі -продажу квартири від 14.09.1998 р. і зобов'язати відповідачів повернути квартиру та не чинити перешкод у користуванні, розпорядженні та володінні вказаною квартирою.

23 січня 2017 р. Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким первісний позов задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У звязку з виконанням указаного рішення, у відповідача виникли труднощі в практичному виконанні рішенні суду, у звязку з чим і було подано заяву про розяснення рішення суду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15 січня 2018 р. заяву про розяснення рішення суду задоволено: розяснено відповідачу ОСОБА_3 рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23.01.2017 р., а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: м.Ужгороді вул. Легоцького, 33/41 і належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, необхідно повернути позивачеві шляхом виселення із неї ОСОБА_3 і членів її сім"ї, не чинити перешкод ОСОБА_5В володіти, користуватися і розпоряджатися указаною квартирою.

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про розяснення рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2017 р. Доводить про неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права. Указує, що оскаржувана ухвала про розяснення рішення суду фактично змінила суть рішення, було розглянуто питання, яке не було предметом судового розгляду та допущено вихід за межі позовних вимог. Зазначає, що вимога про виселення не заявлялася, а члени сімї заявниці не були учасниками справи, тому суд не мав права вирішувати питання про їх права та обовязки.

Суд виходив із того, що реєстрація відповідача ОСОБА_3 і членів її сімї за адресою спірної квартири не є підставою для володіння, користування і розпорядження квартирою, якає приватною власністю позивача. Позивачем доведено необхідність захисту його прав шляхом повернення квартири, що йому належить на праві приватної власності та виселення відповідачів із указаної квартири.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 271 ЦПК України подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання. Про розяснення або відмову у розясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Ключовим у понятті розяснення рішення суду є те, що суд розяснюючи рішення суду, не має права змінювати його зміст.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2017 р. (рішення, яке просить розяснити ОСОБА_3В.) позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус ОСОБА_13, приватний нотаріус ОСОБА_12 та орган опіки та піклування Ужгородського міського виконавчого комітету, про визнання договору купівлі-продажу та дарування житлової квартири недійсними задоволено:визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою м.Ужгород, вул. Легоцького, 33/41,від 12 серпня 2011 р.;визнанонедійснимдоговірдаруванняквартири, яка знаходиться за адресоюм.Ужгород, вул. Легоцького, 33/41, від 23.12.2011 р.; визнано заКолесником О.В., право власності на квартиру, яка знаходиться за адресоюм.Ужгород, вул. Легоцького, 33/41, на підставі договору купівлі-продажу цієїквартиривід 14.09.1998 р. і зобов'язановідповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_14І та ОСОБА_3 повернути квартиру та не чинити перешкод у користуванні, розпорядженні та володінні такою квартирою. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Задовольняючи заяву про розяснення цього рішення, суд фактично змінив його резолютивну частину, вказавши, що квартиру, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5, необхідно повернути позивачеві шляхом виселення із квартири ОСОБА_3 і членів її сімї.

Вирішення питання про виселення за умови, що така вимога при звернення до суду з позовом не заявлялася, ставить під сумнів законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Суть розяснення рішення суду полягає у тому, щоб усунути можливі неясності, які можуть мати місце в рішенні суду, але є дві умови, за яких розяснюється рішення: перша умова це та, що не можна змінювати його зміст, а друга це якщо воно є незрозумілими для тих, кого зобовязано його виконувати і орган, який буде його виконувати.

Рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Рішення суду, як би складно воно не було написане, є зрозумілим щонайменше для суду, який його ухвалив.

За таких умов суд першої інстанції не мав правових підстав розяснювати ОСОБА_3 рішення Ужгородського міськрайонного суду зі фактичною зміною його резолютивної частини. У контексті наведеного суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення заяви та розяснення рішення суду, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 січня 2018 року скасувати, а питання про розяснення рішення суду направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 20 квітня 2018 року.

Судді: