Провадження № 2/127/7116/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою КЕВ м. Вінниці до ОСОБА_1, ОСОБА_2 третя особа служба у справах дітей ВМР про виселення без надання іншого житла, суд,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся Квартирно-експлуатаційного відділ з вимогами виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із кімнат АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Позов мотивовано тим, що на балансі КЕВ м. Вінниця перебуває будівля - гуртожиток по АДРЕСА_1 11 лютого 2000 року старшому сержанту ОСОБА_3 було видано ордер №163 на кімнати АДРЕСА_1. На підставі виданого ордеру ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. На підставі постанови Замостянського районного суду м. Вінниця №2- 2815 від 25 травня 2006 року, за вказаною адресою також було зареєстровано дружину ОСОБА_1 та дочку ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1. На момент смерті ОСОБА_4 (квартиронаймач) був звільнений з військової служби та на квартирному обліку в МО України не перебував.

Позивач вважає, що оскільки кімнати гуртожитку призначені для забезпечення житлом військовослужбовців, а утримання відповідачами цієї службової жилої площі порушує права вказаної категорії осіб, а також права (на заселення) та законі інтереси (в забезпеченні військовослужбовців службовим житлом) військової установи, якою є КЕВ м. Вінниці, що входить в склад Міністерства оборони України.

Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти визнання позову заперечував в повному обсязі, з підстав необгрунтованості позову, вказав, що у відповідачів немає іншого житла, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно( а.с40.)

Представник служби у справах дітей ВМР надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримує наданий до суду висновок про недоцільність виселення дитини ОСОБА_2, при ухваленні рішення просить суд врахувати права дитини.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Ухвалою суду від 21.02.2018р. залучено до участі у справі замість неналежного відповідача ОСОБА_5 на належного співвідповідача неповнолітнього ОСОБА_2 представником якого є ОСОБА_1.

Судом встановлено, що 11 лютого 2000 року старшому сержанту ОСОБА_3 було видано ордер №163 на кімнати АДРЕСА_1. За даною адресою також було зареєстровано дружину ОСОБА_1 та дочку ОСОБА_5. ( а. с. 5-6)

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1. ( а. с.8 )

Проживання в даній кімнаті відповідачів підтверджено матеріалами справи. (а.с.48)

Як вбачається з довідки виданої КЕВ м. Вінниці від 05.12.2017 № 4082 ОСОБА_1 на квартирному обліку у Вінницькому гарнізоні не перебуває.( а.с.16)

Судом з метою повного та об'єктивного розгляду справи та на виконання вимог ст. 19 ч. 4 СК України, якою встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору щодо виселення дитини на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, здійснено запит Служби в справах дітей ВМР надати письмовий висновок щодо доцільності виселення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, з кімнати АДРЕСА_1

Відповідно до висновку ВК ВМР від 28.03.2018р. №01-00-011-13677 про надання висновку щодо розв'язання спору щодо виселення із кімнати гуртожитку дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, без надання іншого жилого приміщення, враховуючи інтереси дитини та захищаючи її житлові права, керуючись ст. ст. 19, 141, 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 18 закону України «Про охорону дитинства», орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає: недоцільним виселення дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Згідно ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

ст. 125 ЖК України передбачено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників.

Стаття 126 ЖК України визначає, що надаване громадянам у зв'язку з виселенням з службового жилого приміщення інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

ст. 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

ст. 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

ст. 18. Закону України " Про охорону дитинства" встановлено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Суд бере до уваги, що позивачем за час розгляду справи не вказано жодного нормативно- правового акту на підставі якого відповідачі підлягають виселенню.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та з метою недопущення порушення прав дитини, а також враховуючи те що відповідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а отже задоволенню не підлягають.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до стю. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 114, 124, 125, 126, 129, 132, 156 ЖК України. ст. 19 СК України, ст. 18. Закону України " Про охорону дитинства". ст. 29. ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" ст.ст. .ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви КЕВ м. Вінниці до ОСОБА_1, ОСОБА_2 третя особа служба у справах дітей ВМР про виселення без надання іншого житла відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24.04.2018р.

Суддя :