П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року

м. Рівне

Справа № 563/1238/17

Провадження № 22-ц/787/485/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 26 грудня 2017 року (головуючий суддя 1 інстанції: Сірак Д.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Самострільківської сільської ради Корецького району Рівненської області про тлумачення заповіту,-

в с т а н о в и в :

24 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1, Самострільківської сільської ради Корецького району Рівненської області про тлумачення заповіту.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 26 грудня 2017 року позов задоволено.

Здійснено тлумачення заповіту ОСОБА_3, яка померла 18 квітня 2015 року, посвідченого секретарем Самострілівської сільської ради Корецького району Рівненської області, зареєстрованого в реєстрі №157, встановивши, що ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_2 земельну частку (пай), згідно із сертифікату серії РВ №0162736, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5372 виданого 06 червня 1997 року, щодо її майнового права на земельну частку (пай), яке на час відкриття спадщини підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії IV- РВ №005031 виданого 02 квітня 2002 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому ст. 213 ЦК України повноважень, оскільки змінив поняття «сертифікат на право» замінив поняттям «державний акт на право власності на земельну ділянку», чим фактично змінив зміст заповіту.

Просить рішення Корецького районного суду Рівненської області від 26 грудня 2017 року скасувати та відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно заповіту, складеного 07 березня 2001 року і посвідченого секретарем Самострілівської сільської ради Корецького району Рівненської області, ОСОБА_3 заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0162736 ОСОБА_4

02 квітня 2002 року взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0162736 ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-РВ №005031, згідно із повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

За ОСОБА_3 зареєстрований лише один державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-РВ №005031 від 02 квітня 2002 року, що зазначено у повідомленні Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 18 грудня 2017 року №18.

Спадкодавець ОСОБА_3 після отримання Державного акту на право приватної власності на землю не внесла зміни у заповіт.

18 квітня 2015 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ГЮ №171259 видане 20 квітня 2015 року виконавчим комітетом Самострілівської сільської ради Корецького району Рівненської області.

Після її смерті, відповідно до ст.ст.1216-1223 ЦК України, відкрилась спадщина на все належне їй майно, спадкоємцями якого є позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1

Позивач спадщину прийняв своєчасно, шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса, іншим спадкоємцем який прийняв спадщину є відповідач ОСОБА_1, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Корецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 08 листопада 2017 року №550/01-16.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно, оскільки із змісту заповіту не можливо встановити справжню волю заповідача, так як в заповіті зазначено, що в спадщину передається право на земельну ділянку (пай), а натомість успадковується земельна ділянка. У звязку із чим, 26 грудня 2017 року приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст.1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, згідно із ст.202 ЦК України.

Відповідно до ст.203 ЦК України, крім інших загальних вимог до правочину, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

За положенням ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Відповідно до ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому.

Як вбачається зі змісту заповіту ОСОБА_3, вона заповіла ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0162736.

02 квітня 2002 року взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0162736 ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-РВ №005031, що в свою чергу є документом підтверджуючим право власності.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що спадкодавець ОСОБА_3, складаючи заповіт, виявила свою волю щодо настання реальних правових наслідків вчиненого нею правочину, а саме тих наслідків, що в разі її смерті позивач ОСОБА_2 успадкує не сам сертифікат, як окремий документ, а саме земельну ділянку.

З огляду на вищенаведене що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2018 року

Головуюча

Судді :