Справа№592/7860/17
Провадження №2/592/148/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Сумській області про встановлення факту постійного не проживання відповідача зі спадкодавцем на день смерті, визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є інвалідом 3 групи, пенсіонером, сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 за життя належав на праві приватної власності житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Волошкова (колишня вул. Семашко), буд. 5. З 24.11.1998 р. від постійно зареєстрований за вказаною адресою та постійно проживає у вказаному будинку. У цьому ж будинку також зареєстрований відповідач, який не має родинних звязків з ОСОБА_6 та проживав у вказаному будинку до 2007 р. З 2007 р. відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1. 10.10.2011 р. ОСОБА_6 померла. Після смерті матері відкрилася спадщина на зазначений вище житловий будинок. У травні 2012 р. він звернувся до Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Сумській області за оформленням спадкових прав після померлої матері, написав відповідні заяви, де йому стало відомо, що мати ОСОБА_6 за життя склала заповіт, згідно якого все її майно, яке буде належати на день її смерті, заповідає відповідачу ОСОБА_3 05.03.2014 р. він звернувся до Другої ОСОБА_5 нотаріальної контори із заявою в якій просив не видавати відповідачу ОСОБА_3 свідоцтво про право власності за заповітом на майно померлої ОСОБА_6, однак йому було відмовлено. У лютому 2016 р. він звернувся до Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Сумській області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно після померлої ОСОБА_6 і отримав постанову нотаріуса від 26.02.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідач ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом, не може вважатись таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_6 за адресою: м. Суми, вул. Волошкова (колишня вул. Семашко), буд. 5, а у передбачений законом 6 місячний строк після смерті ОСОБА_6 не подав нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини, отже він не набув права на неї, тобто відповідач є таким, що не прийняв спадщину за заповітом. Просить суд: встановити факт постійного не проживання відповідача зі спадкодавцем ОСОБА_6 на день її смерті 10.10.2011 р., за адресою: м. Суми, вул. Волошкова (колишня вул. Семашко), буд. 5; визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Волошкова (колишня вул. Семашко), буд. 5, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 10.10.2011 р.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Крім того, зазначив, що відповідач ОСОБА_3 за заповітом є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, за адресою: м. Суми, вул. Волошкова (колишня вул. Семашко), буд. 5, з 2007 р. не проживає, що встановлено рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2014 р. Для прийняття спадщини особа повинна звернутися з заявою про прийняття спадщини або фактично проживати. Наявність заповіту на ОСОБА_3 перешкоджає отримати свідоцтво про право на спадщину, з цих підстав нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначив, що похованням матері займався він особисто та є єдиним спадкоємцем за законом.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи ,яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6С, померлої 10.10.2011 року і дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне їй майно - житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями, розташованими за адресою: м. Суми, вул. Волошкова (колишня вул. Семашко), буд. 5.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи , що підтверджується довідкою до акту огляду серії МСЕК 10 AAA № 651800, виданою 19.09.2011 р. безтерміново.

Також ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується посвідченням серії АБ № 977091, виданим УПФУ в Ковпаківському районі.

17.05.2012 р. Другою ОСОБА_5 державною нотаріальною конторок: заведено спадкову справу № 245/2012 після померлої 10.10.2011 р. ОСОБА_6

З матеріалів Спадкової справи вбачається , що позивач ОСОБА_1 17.05.2012 p., відповідно до ст. 1241 ЦК України, подав до Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом (обов'язкову частку), оскільки на момент смерті 10.10.2011 р. матері ОСОБА_6 досяг пенсійного віку, має третю групу інвалідності та сумісно проживав з померлою в одному житловому будинку на день її смерті

Також, 17.05.2012 р. позивач ОСОБА_1 подав до Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, після смерті 10.10.2011 р. матері ОСОБА_6С, як такий, що прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом з померлою за однією адресою.

Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що померла ОСОБА_6, за життя, 11.06.2003 р. склала заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно заповідала ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 з 27.03.2001 р. зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня Семашко), буд. 5, власником якого є померла ОСОБА_6, і дана обставина підтверджується довідкою Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 15.05.2015 р. № 4139 та записом у будинковій книзі на житловий будинок.

13.06.2012 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом на належний ОСОБА_6 житловий будинок та інше майно, але листом від 27.06.2012 р. № 1340/02-14 завідувач державної нотаріальної контори надав ОСОБА_1 роз'яснення, що ОСОБА_3 (спадкоємець за заповітом) спадщину прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

За повідомленням Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори (вих. 1071/02-14) від 23.05.2012 р. ОСОБА_3 являється спадкоємцем (згідно матеріалів спадкової справи № 245/2012) за заповітом після померлої 10.10.2011 р. ОСОБА_6С, оскільки прийняв спадщину шляхом спільного сумісного проживання разом з померлою в одному будинку на день її смерті.

При цьому нотаріус, керувався пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_6С, яким передбачено, що свідоцтво про право па спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем па час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

21 лютого 2016 р. позивач знову звернувся до Другої ОСОБА_5 нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_6С, як єдиному спадкоємцю, але постановою нотаріуса від 26.02.2016 р. йому було відмовлено у задоволенні заяви та у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як на єдиного спадкоємця за законом, оскільки, на думку нотаріуса, є інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3, який прийняв спадщину шляхом спільного проживання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець вважатиметься таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем, і в тому випадку, коли за певний, навіть значний, час до настання смерті спадкодавця він відбув з місця проживання спадкодавця у довготривале відрядження, з якого повернувся після закінчення строку для прийняття спадщини. Незважаючи на те, що такий спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.

Відповідно до до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом за спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені в статтях 1261-1265 ЦК України, відповідно до черговості спадкування.

Враховуючи вищевикладене, відповідач ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом, не може вважатись таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно не проживав разом з спадкодавцем ОСОБА_6 за адресою: м. Суми, вул. Волошкова (колишня Семашко), буд. 5 та у передбачений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_6 не подав нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини, тому відповідач ОСОБА_3 не набув права на неї.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Сумській області про встановлення факту постійного не проживання відповідача зі спадкодавцем на день смерті, визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт постійного не проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зі спадкодавцем ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день її смерті 10.10.2011 р. за адресою: м. Суми, вул. Волошкова (колишня вул. Семашко), буд. 5.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Волошкова (колишня вул. Семашко), буд. 5, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 10.10.2011 р. у м. Суми.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1023 (одна тисяча двадцять три) грн. 31 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.М. Алфьоров