Справа № 457/471/17 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/7361/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
секретаря: Цапа П.М.,

за участю: позивача (апелянта) - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ЦВЛК Боничишина О.Я..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Центральної військово-лікарської комісії на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про встановлення факту утримання ушкодження здоров`я при виконанні обов`язків військової служби,-
в с т а н о в и л а:
В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про встановлення факту утримання ушкодження здоров`я при виконанні обов`язків військової служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02.11.1970 року він був призваний на строкову військову службу в лави Радянської армії та проходив службу в м. Єна, НДР у військовій частині № НОМЕР_1 , танковий полк в зенітній батареї, в якій були зенітні установки ЗСУ 23-4 з радарами дального виявлення цілі. Крім того, на навчаннях і стрілецьких вправах працювали радари наземного базування, які є джерелом іонізуючого електромагнітного випромінювання. При призові в армію він пройшов лікарську комісію по ступеню гідності до військової служби. Висновком лікарської комісії жодних захворювань та обмежень для проходження служби не виявлено. 27.04.1971 року він звернувся з болями до лікаря, був скерований в медпункт з головними болями, головокружінням, тошнотою, рвотою, неодноразово втрачав свідомість, а 29.04.1971 року поступив на стаціонарне лікування у в/ч пп60914 з діагнозом «гострий підшкірний парапроктит», 30.04.1971 року була проведена операція. 20.05.1971 року він був виписаний у військову частину без огляду лікарською комісією з незначним покращенням здоров`я, але хвороба дальше прогресувала. 15.11.1972 року наказом № 319 його звільнено в запас без заключення лікарської комісії. Після служби в армії стан здоров`я різко погіршувався, було проведено 5 операцій. Внаслідок непроведення діагностики та неналежного лікування під час служби в армії він став інвалідом з діагнозом «неспецифічний виразковий коліт, хронічний рецидивний проктит». У 1977 році йому встановлена інвалідність другої групи за загальним захворюванням, у 1986 році на засіданні обласної МСЕК встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, одержаним в період проходження військової служби, висновком Дрогобицької міжрайонної МСЕК встановлена друга група інвалідності довічно по причині захворювання, отриманого в період проходження військової служби. Впродовж багатьох років він звертався у різні військові інстанції з запитами про видачу довідок про лікування в госпіталі, причини захворювання та результати після проведення операцій, але йому надавалися відповіді, що при звільненні з військової служби жодних записів в Книзі обліку особового складу військової частини пп 47263 за 1970-1972 роки про хворобу та її причини немає. Він звертався у різні інстанції щодо визнання його інвалідом внаслідок виконання обов`язків військової служби, але йому було відмовлено з причини відсутності будь-яких військово-медичних документів про отримані захворювання при виконанні обов`язків військової служби. Він не погоджується з такими висновками та просить суд встановити факт отримання ушкодження здоров`я при виконанні службових обов`язків, зокрема, електромагнітної травми. Відповідно до запису у військовому квитку вінслужив в НДР в якості члена екіпажу самохідної зенітної установки. У зенітній батареї були на озброєнні установки з індивідуальною локаційною системою, яка працює на основі джерел електромагнітних променів. Крім того, електромагнітна травма стала причиною гострої та хронічної форми порушення фізіологічних функцій організму, у зв`язку з чим він знаходився з 1977 року під наглядом Науково-дослідного інституту проктології, де ним перенесено тяжкі операції. Встановлення даного факту необхідно для призначення пенсії по інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 20 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про встановлення факту утримання ушкодження здоров`я при виконанні обов`язків військової служби задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 отримав електромагнітні травми та пов`язані з цим хронічні захворювання при виконання обов`язків військової служби в 1970-1972 роках.

Дане рішення оскаржив відповідач Центральна військово-лікарська комісія.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом не враховано, не перевірено та проігноровано, що структурного підрозділу як ЦВЛК Міністерства оборони України у структурі Міністерства оборони України, відповідно до Схеми підпорядкування структурних підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.11.2016 року № 600 (в редакції наказу МО України від 14.04.2017 року № 225) - немає і не існує, оскільки згідно із п. 2.3.2. Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року № 1109/15800 (зі змінами), зазначено, що Голова ЦВЛК безпосередньо підпорядковується директору Військово-медичного Департаменту Міністерства оборони України (далі - ВМД МОУ), а не Міноборони, а відповідно до Схеми підпорядкування структурних підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.11.2016 року № 600 (в редакції наказу МО України від 14.04.2017 року № 225) ЦВЛК не входить в систему структурних підрозділів МО України чи ЗС України. Відтак вважає, що позов подано до неіснуючого та неналежного відповідача - ЦВЛК МОУ, а судом не було надано строк на усунення недоліків позивачу і залишено позов без розгляду, а на підтвердження цього є п. 2.3.2. Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, зареєстрованого в Мінюсті 17.11.2008 року № 1109/15800, зазначено, що Голова ЦВЛК безпосередньо підпорядковується директору Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України. Крім того, зазначає, що ЦВЛК не є окремим структурним підрозділом та не є юридичною особою і не є і не може бути відповідачем чи третьою стороною по цій справі з огляду на надану до суду Довідку з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) від 21.12.2012 року за № 1026/12 та Довідки ЦВЛК про правовий статус, Положення про ЦВЛК № 13, де зазначено, що ЦВЛК має правовий статус суб`єкта - без права юридичної особи. Враховуючи наведене просить суд скасувати рішення суду першої інтонації та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ЦВЛК Боничишина О.Я. на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача (апелянта) ОСОБА_1 , та його представника ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження необхідно закрити враховуючи таке.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи.

При цьому, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права і виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України).

Матеріалами справи та судом встановлено, що апеляційну скаргу подала Центральна Військово лікарська комісія Міністерства оборони на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 листопада 2017 року, яка в апеляційній скарзі зазначає, що вона не є окремим структурним підрозділом та не є юридичною особою і не може бути відповідачем чи третьою стороною у даній справі.

Крім того, матеріалами справи та судом встановлено, що структурного підрозділу як ЦВЛК Міністерства оборони України у структурі Міністерства оборони України, відповідно до Схеми підпорядкування структурних підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.11.2016 року № 600 (в редакції наказу МО України від 14.04.2017 року № 225) - немає і не існує.

Згідно із п. 2.3.2. Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року № 1109/15800 (зі змінами), зазначено, що Голова ЦВЛК безпосередньо підпорядковується директору Військово- медичного Департаменту Міністерства оборони України (далі-ВМД МОУ), а не Міноборони.

Відповідно до Схеми підпорядкування структурних підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.11.2016 року № 600 (в редакції наказу МО України від 14.04.2017 року № 225) ЦВЛК не входить в систему структурних підрозділів МО України чи ЗС України.

Згідно із ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: фізичні, юридичні особи (особи), держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ч. 2 ст. 80 ЦК України).

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

З наведеного слідує, що лише юридична особа, як учасник цивільних відносин може відповідати за пред`явленими позовними вимогами.

Відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Філії вправі здійснювати всі ті дії (або їх частину), що здійснює відповідно до статутних документів юридична особа, яка їх створила. Положення про філію регламентує правовий статус філії, цілі й предмет її діяльності, взаємовідносини між юридичною особою й філією, порядок роботи філії. Керівники філій діють на підставі виданої юридичною особою довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру (ст. 95 ЦК України).

Колегією суддів встановлено, що Центральна військоволікарська комісія не має статусу юридичної особи, а підпорядковується Військово-медичному Департаменту Міністерства оборони України, відтак немає цивільної процесуальної дієздатності.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку

Зважаючи те, що відповідач Центральна військово лікарська комісія не є юридичною особою, тобто не наділена цивільною процесуальною дієздатністю, апеляційне провадження за скаргою Центральної військово-лікарської комісії на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 листопада 2017 року необхідно закрити, як помилково відкрите.

Керуючись ст. 260, ст. 362, 367, 368, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Центральної військово-лікарської комісії на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про встановлення факту утримання ушкодження здоров`я при виконанні обов`язків військової служби закрити, як помилково відкрите.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 23.04.2018 року.

Головуючий : О.М. Ванівський
Судді: Р.П. Цяцяк
Н.О. Шеремета