Справа № 226/2415/17
Провадження № 2/226/153/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Григор О.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до ОСОБА_2 у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2012 року. У шлюбі спільних дітей не мають. З кінця 2016 року сімейні стосунки з відповідачем фактично припинені, з того часу як відповідач вигнав позивача та її доньку від першого шлюбу зі свого будинку. Незважаючи на даний факт відповідач не дає згоду на розірвання шлюбу та не віддає позивачу її особисті речі та речі її доньки. Їх спільні зутрічі закінчуються взаємними образами, позивач її безпідставно принижує та ображає. Причинами припинення спільного життя стали зрада чоловіка. За таких обставин вважає, що збереження їх шлюбу є недоцільним та не відповідає її інтересам, примирення вона не бажає. Просила їх шлюб з відповідачем розірвати, відновивши її дошлюбне прізвище «Коваленко».

Згідно з відзивом на позовну заяву позивача відповідач пояснив, що вважає причину розриву відносин, яку зазначила позивач його зрада, такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, тоді як дійсною причиною розриву вважає меркантильні мотиви позивача та її маніакальна жадібність до грошей, що підтверджується копією позову поданого до нього про поділ майна подружжя.

За заявою відповідача, на підставі ухвали Димитровського міського суду Донецької області від 05 березня 2018 року, сторонам був наданий строк для примирення 1 місяць, але сторони протягом наданого часу не примирилися, про що свідчать їх заяви.

Сторони до суду не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглядати справу без їх участі, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позов визнав.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявився до суду.

Судом встановлено, що 07 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 211 (а.с. 5).

Неповнолітніх дітей у шлюбі сторони не мають.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання.

Вiдповiдно до частини другої статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їх дiтей, що має iстотне значення.

Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi докази, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, так як сторони створити мiцної сімї за час спiльного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися, подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Судом встановлено, що дошлюбним прізвищем позивача є прізвище «Савченко», а не «Коваленко», як зазначила позивач у своїй позовній заяві, що встановлено зі свідоцтв про її народження та шлюб (а.с. 6).

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу необхідно відмовити у задоволенні вимоги про поновлення дошлюбного прізвища «Коваленко» та поновити її дошлюбне прізвище «Савченко».

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн.

На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112 Сiмейного кодексу України, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 34, 141, 200, 206, 258-259, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 211, розірвати, відновивши позивачу дошлюбне прізвище «Савченко».

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2018 року.

Суддя І.В.Петунін