АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 632/1944/16-ц Головуючий суддя І інстанції Кочнєв О. В.
Провадження № 22-ц/790/335/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про спадкове право
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 623/1944/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: державний нотаріус Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко Олена Миколаївна, секретар виконавчого комітету Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області Волкова Оксана Валентинівна, про визнання заповітів недійсними, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року в складі судді Кочнєва О.В., -

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року його матері ОСОБА_6 він звернувся із заявою про прийняття спадщини до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області, де дізнався, що за декілька тижнів до смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 було складено та посвідчено секретарем виконкому Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області за реєстровими номерами 3 та 4 заповіти на користь ОСОБА_2 та його брата ОСОБА_3. Посилаючись на те, що за станом здоров'я на час складання заповітів ОСОБА_6. не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а також на порушення вимог закону щодо форми та посвідчення заповітів, ОСОБА_1 просив визнати вказані заповіти недійсними.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позбавити права на спадкування за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв'язку з нікчемністю складених ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 заповітів.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилався на те, що судом першої інстанції залишені поза увагою його доводи щодо порушення секретарем виконавчого комітету Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області Волковою О.В. порядку посвідчення оспорюваних заповітів.

У заперечення на апеляційну скаргу секретар Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області Волкова О.В. та Мірошниченко О.М. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що заповіти від ІНФОРМАЦІЯ_2 року посвідчені за реєстровим № 3 та № 4 відповідають встановленим законом вимогам щодо форми та порядку їх посвідчення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області.

ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_3 є дітьми померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Новоєгорівською сільською радою Сахновщанського району Харківської області (актовий запис №9 від 04.07.1955 року) та повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим виконавчим комітетом Новоєгорівської сільської ради Первомайського району Харківської області (актовий запис №11 від 25.06.1948 року).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок (паїв) площею 6,93 га, розташованих на території Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області, що підтверджується державними актами на право приватної власності на землю за реєстровими номерами 41 та 507, серія та номер яких є відповідно НОМЕР_5, виданим Первомайською райдержадміністрацією Харківської області 13.12.2002 року та НОМЕР_6, виданим Первомайською райдержадміністрацією Харківської області 26.07.2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 було складено та посвідчено секретарем Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області Волковою О.В. два заповіти, якими вона заповіла вищевказані земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (кожному окремо).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його волі, заповіти складені без порушення вимог щодо їх форми та посвідчення, а тому відсутні підстав для визнання їх недійсними чи встановлення нікчемності заповітів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 ст. 1, ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Однією з нотаріальних дій, які вчиняють уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування є посвідчення заповітів (крім секретних).

Статтею 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах (ст. 1257 ЦК України).

Як убачається з тексту складених ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 заповітів, вони записані секретарем сільської ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів в приміщенні Миронівської сільської ради зі слів ОСОБА_6, прочитані заповідачем вголос, і особисто нею підписані.

Крім того, заповіти містять власноручно написаний заповідачем текст наступного змісту «заповіт за моїм проханням та з моїх слів записано вірно прочитала вголос.

Факт прочитання заповіту самою ОСОБА_6 підтвердила також допитана судом першої інстанції в якості свідка секретар Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області Волкова О.В., яка пояснила, що перед складанням заповітів ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона повідомила ОСОБА_6 про наслідки її дій, яка висловила тверде переконання на складання заповітів, прочитала та підписала їх. Перевірка дієздатності померлої відбувалася шляхом візуального огляду та постановки загальних питань.

Згідно з висновками посмертної судово-психіатричної експертизи № 488 ОСОБА_6 за представленими даними у період часу, якому відповідає складення заповітів ІНФОРМАЦІЯ_2 року на користь ОСОБА_2 та на користь ОСОБА_3 хронічного, стійкого психічного розладу не виявляла. Відповідно до свого психічного стану була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушенням вимог закону щодо форми та посвідчення заповітів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволенні позову.

Помилкове зазначення у заповіті, складеному на користь ОСОБА_3, адреси проживання ОСОБА_1, а також порушення секретарем сільської ради вимог щодо своєчасного направлення заповітів до ДП «Національні інформаційні системи», не є відповідно до закону підставою для визнання заповітів недійсними.

Разом з тим, дійшовши висновку про відсутність порушень вимог закону щодо форми та посвідчення заповітів, судом першої інстанції помилково зазначено в мотивувальній частині рішення про те, що «секретар виконавчого комітету Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області Волкова О.В. вголос прочитала заповіти померлій, не надавши їй можливість ознайомитись з ними».

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення сулу першої інстанції слід змінити, виключити з його мотивувальної частини вищевказане речення, в іншій частині рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року змінити, виключити з його мотивувальної частини висновок суду проте, що секретар виконавчого комітету Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області Волкова Оксана Валентинівна «вголос прочитала заповіти померлій, не надавши їй можливість ознайомитись з ними».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова