Справа № 522/3643/17
Провадження № 2/522/2345/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу виховання дитини, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, позовною заявою третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та встановлення порядку спілкування -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи органу опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу виховання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач відзначив, що 27.08.2011 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. 13.10.2013 року у них народився син ОСОБА_4. У подальшому, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин, у позивача з відповідачкою почались непорозуміння щодо участі позивача у вихованні доньки, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду.

Відповідачка первісний позов не визнала та звернулася до суду з зустрічним позовом до позивача про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з після припинення шлюбних стосунків з позивачем дитина залишилася на утриманні та проживанні разом з нею, оскільки між батьками, ще й досі не вирішено питання про проживання та утримання дитини, тому просить суд визначити місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю.

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою як третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору до ОСОБА_2 за участю ОСОБА_1 третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та встановлення порядку спілкування.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилається на те, що після припинення шлюбних стосунків її сина ОСОБА_1 з ОСОБА_2 остання заборонила ОСОБА_3 дзвонити та приходити до онука, чим перешкоджає вільно спілкуватися зі своїм онуком.

Ухвалою суду від 02 березня 2017 року провадження у справі було відкрито.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст.1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просила слухати справу без фіксації судового процесу.

Представник ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась просила справу слухати у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просила суд слухати справу без фіксації судового процесу.

ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, зокрема висновки органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, вислухавши пояснення представників, наданих у минулих судовий засіданнях, суд вважає що первісний, зустрічний та позов третьої особи підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня 2011 року між сторонами був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №151090, видане 27.08.2011 року).

Від шлюбу у сторін народився син донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖД №368704.

Спільне життя сторін не склалося, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини й мешкають окремо, а їхній син ОСОБА_4 залишивсь проживати з відповідачкою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин, у позивача з відповідачкою почались непорозуміння щодо участі позивача у вихованні доньки, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду.

Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини.

Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічі батька з малолітнім сином. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте відповідачка у зустрічах з дитиною відмовляла.

Відповідност.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/2256 від 19.12.2017 року визначено місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким як разом з матірю ОСОБА_2.

До суду було надано висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/1203 від 31.07.2017 року про визначення способів участі громадянина ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4.

Згідно висновку опіки та піклування від 31.07.2017 року, яким зобовязано гр. ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 та визначено спосіб участі батька у виханні, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з сином щосереди з 09:00 до 19:00 годин, а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № Я-2938/Я-2567 від 08.09.2017 року про визначення способів участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 визначено спосіб участі ОСОБА_3 шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі з онуком кожну суботу з 11:00 до 19:00 годин, а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

За ч.2ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України).

Статтею 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Судом встановлено, що між батьками дитини дійсно існують напружені відносини. На спростування цього відповідачкою до суду жодних доказів не надано.

При вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання батька бачити свого сина та якомога більше, приймати безпосередню та активну участь у його вихованні, спілкуватися із ним. Суд враховує також, що дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на неї негативний напрямок, тому для формування моделі поведінки хлопця необхідне спілкування з батьком.

Також суд, враховуючи наявність спору між сторонами щодо часів зустрічей з дитиною, та висновків органу опіки та піклування, вважає можливим розглянути справу по суті.

За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст. ст.141,150,157,159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо.

При встановленні способу спілкування, необхідно дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Суд вважає, що батько та бабуся мають право на спілкування з дитиною, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох батьків. Такий порядок буде відповідати інтересам сторін та дитини у першу чергу.

Враховуючи вище зазначене, з врахуванням позиції позивача, інтересів малолітньої дитини, характеризуючих даних на позивача, наявність матеріальних підстав для забезпечення достатнього рівня життя під час спілкування з нею без участі матері, ставлення позивача до дитини, до його інтересів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню та вважає за можливе визначити наступний спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином: щосереди з 09.00 до 19.00 та щосуботи з 10.00 до 10.00 наступного дня без присутності матері, за місцем реєстрації батька або у будь-яких громадських місцях з урахуванням досягнення духовного, морального і фізичного розвитку дитини, з урахуванням режиму малолітньої дитини, особливостей її харчування та у дні народження дитини і в святкові дні за попередньої домовленістю батьків.

Стосовно зустрічних позовних вимог суд приходить до висновку, що вони підлягають задоволенню та вважає за можливе визначити місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_2.

З огляду на вище зазначене, з врахуванням позиції ОСОБА_3, інтересів малолітньої дитини, ставлення останньої до онука, до його інтересів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є такими, що підлягають задоволенню та вважає за можливе визначити наступний спосіб участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуком: шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі з онуком кожну суботу з 11:00 до 19:00 годин, а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Керуючись ст. 3, 6, 19, 104, 105, 110, 112, 113, 141, 150, 157, 159, 160, 161 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76 - 81, 82, 83, 90, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу виховання дитини -задовольнити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та встановлення порядку спілкування задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матірю ОСОБА_2.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення зустрічей для спілкування: щосереди з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та щосуботи з 10 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. наступного дня без присутності матері, за місцем реєстрації батька або у будь-яких громадських місцях з урахуванням досягнення духовного, морального і фізичного розвитку дитини, з урахуванням режиму малолітньої дитини, особливостей її харчування та у дні народження дитини і в святкові дні за попередньої домовленістю батьків.

Визначити спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення зустрічей для спілкування: кожну суботу з 11 год. 00 х. до 19 год. 00 хв., а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю з матірю.

Зобовязати ОСОБА_2 чітко дотримуватись та виконувати встановлений судом спосіб участі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у вихованні малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

20.04.18