Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 215/2653/13-ц

провадження № 61-1236св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року у складі судді Барильської А. П.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Тернівської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради, у якому просив встановити частку в праві спільної сумісної власності, визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружини ОСОБА_6, як за спадкоємцем першої черги за законом.

На обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що власниками зазначеної квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації є він та його дружина ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті дружини позивач як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном. Оскільки частки в праві спільної сумісної власності не встановлені, він просив задовольнити позов.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2013 року у складі головуючого судді Демиденка Ю. Ю. позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі по 1/2 частини за ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, після смерті дружини ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, як за спадкоємцем першої черги за законом.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем визнаний позов, а тому спір відсутній. Враховуючи те, що частки у праві спільної сумісної власності - спірної квартири є рівними, ОСОБА_3 є власником 1/2 частини квартири, тому за ним слід визнати право власності на 1/2 частину квартири після смерті його дружини ОСОБА_6, як за спадкоємцем першої черги.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскаржили рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2013 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішенням суду першої інстанції питання про права та обов'язки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вирішувалося.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просили скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та закрити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 п'ять років постійно проживала у спірній квартирі, з 20 липня 2010 року зареєстрована у ній як член сім'ї власника. Ухваленим рішенням суду першої інстанції вирішено питання про спадкові права ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки право власності на 1/2 частину квартири визнано лише за позивачем, проте вони є спадкоємцями першої черги після смерті матері - ОСОБА_6

У лютому 2018 року виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що не заперечує проти поновлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку на апеляційне оскарження.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскаржили рішення місцевого суду в апеляційному порядку, посилаючись на те, що фактично суд вирішив питання про їх права та обов'язки, оскільки вони є спадкоємцями першої черги після смерті своєї матері - ОСОБА_6

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційна скарга подана особами, які не мають передбаченого статтею 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент перегляду справи апеляційним судом) права на апеляційне оскарження, оскільки суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Проте такі висновки суду апеляційної інстанції є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент перегляду справи апеляційним судом) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент перегляду справи апеляційним судом) право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках, і обмежує їх права.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги, апеляційний суд не врахував, що оскаржуваним рішенням визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спадкового майна як за спадкоємцем першої черги та дійшов передчасного висновку про відсутність у заявників права на апеляційне оскарження, що призвело до обмеження реалізації такого права. При цьому апеляційний суд не звернув уваги на те, що звернувшись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилались на те, що є спадкоємцями першої черги після смерті матері ОСОБА_6, визнання права власності на 1/2 частину квартири, на яку відкрилася спадщина за законом, за позивачем зачіпає їх спадкові права.

Таким чином, апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з переданням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 141, 400, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат В. П. Курило