І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Бєловол (Соколенко) О.О.,
Справа № 629/3382/17
Номер провадження 2/629/119/18
відповідач - Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування»,
відповідач - ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3,
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
представник позивача - ОСОБА_4,
представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5,
представник відповідача ПрАТ «ПРОСТО-страхування»-Синюк С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу:
Позивачка зазначила, що додаткові пошкодження автомобіля були отримані під час поїздки на цьому автомобілі до Закарпаття, у зв'язку з якою пробіг автомобіля значно збільшився.
В додаткових поясненнях у справі від 09.02.2018 року Відповідач ПрАТ «Просто-страхування» повідомив, що 04.01.2018 року позивачка звернулася з заявою про проведення виплати страхового відшкодування у розмірі 40 884,52 грн. для проведення ремонтних робіт на ПАО «завод Фрунзе», підтвердивши, що в СТО ПАО «завод Фрунзе» змінилися розрахункові рахунки, нею були надані нові банківські реквізити отримувача. 15.01.2018 року згідно страхового акту № 117686 від 15.01.2018 року було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування, а 17.01.2018 року зазначені кошти були отримані ПАО «завод Фрунзе». Таким чином, були виконані зобов'язання відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9609785 від 22.04.2016 року. У зв'язку з чим, просив в цій частині спору закрити провадження у справі або відмовити в позові. Вказав, що інші позовні вимоги (в частині відновлювального ремонту автомобілю, втрати товарної вартості, оплати автотоварознавчого дослідження , тощо) повинні розглядатися за ст. 1194 ЦК України, оскільки не покриваються дією поліса.
Відповідач ОСОБА_11 в судовому засідання позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього 1500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заперечував щодо стягнення з нього матеріальної шкоди, вказуючи, що ці витрати повинна нести страхова компанія.
Третя особа ОСОБА_3 просив розглядати справу у його відсутність.
Ухвалою від 28.11.2017 року за клопотанням представника відповідача - ОСОБА_5 та представника позивача - ОСОБА_9 суд викликав представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», постановив забезпечити ПрАТ «Просто-страхування» явку свого представника для дачі особистих пояснень, витребував з Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» оригінал та належним чином завірену копію страхової справи за заявою ОСОБА_1 за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 07.12.2016 року, в тому числі оригінал звіту № 82/2017 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 28.02.2017 року та оригінал акту огляду транспортного засобу від 08.12.2016 року.
В судовому засіданні від 06.12.2017 року представник ПрАТ «Просто-страхування» Синюк С.Л. надав пояснення щодо предмета позову та матеріали страхової справи.
Ухвалою від 21.02.2018 року за клопотанням позивача суд викликав у судове засідання свідків: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17
В судовому засіданні від 06.03.2018 року свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_18 були допитані судом. Від допиту у якості свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17 позивачка та її представник відмовилися, відповідач ОСОБА_11 та його представник на допиті вказаних осіб не наполягали, а тому, суд прийняв відмову позивача від допиту свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17.
Свідок ОСОБА_14 показав, що працює поліцейським і оглядав автомобіль позивача 07.12.2016 року після ДТП поверхнево, встановив пошкодження задньої правої частини.
Свідок ОСОБА_15 показав, що працює поліцейським і оглядав автомобіль позивача 07.12.2016 року після ДТП повністю, були встановлені пошкодження задньої правої частини автомобіля, інших пошкоджень він не бачив.
Свідок ОСОБА_13 показав, що наприкінці січня 2017 року він, його дружина ОСОБА_12, ОСОБА_1 та ОСОБА_18 подорожували разом на автомобілі ОСОБА_1 до Закарпаття. Коли вони їхали на озеро Синевір, то за кермом автомобіля була ОСОБА_1, попереду машини він побачив жінку, яка їхала на велосипеді. В цей день було морозно, по краям дороги були льодові намети снігу. Дана жінка рухалась попутно їх машині та для того, щоб її пропустити ОСОБА_1 прийняла вправо, та наїхала на сніг чи пеньок. Після чого, вони вийшли з машини та він побачив, що на правій передній двері була невеличка вм'ятинка, на задній правій двері подряпина, а також від наїзду на виступ, який був покритий льодом, було деформовано поріжок. До того пошкоджень на машині він не бачив.
Свідок ОСОБА_12: показала, що у січні 2017 року вона зі своїм чоловіком та сім'єю ОСОБА_1 подорожували по Закарпаттю. В той день, коли вони направлялися до озера Синевір на автомобілі ОСОБА_1, яка була за кермом автомобіля За кермом даного автомобіля була ОСОБА_1 попереду машини вона побачила жінку, яка їхала на велосипеді назустріч їх машині. Для того, щоб пропустити її ОСОБА_1 прийняла у право та наїхала на якийсь скрижанілий виступ на дорозі. Після чого, вони вийшли з машини та вона побачила, що на правій передній дверці була невеличка вм'ятина, а на задній древці-подряпина. До того видимих пошкоджень автомобіля вона не бачила.
Свідок ОСОБА_18, який є чоловіком позивачки, показав, що у січні 2017 року, він, разом з дружиною ОСОБА_1 та їх спільними товаришами ОСОБА_13 та ОСОБА_12 подорожували на їх машині по Закарпаттю. В той день, коли вони направлялися до озера Синевір, за кермом була його дружина ОСОБА_1, на вулиці було дуже морозно та по обочинам дороги були крижані намети снігу. Попереду їх машини їхала жінка на велосипеді, яка рухалась попутно їх машині. Для того, щоб її пропустити, його дружина прийняла вправо та наїхала на скрижанілий виступ на дорозі, від чого було деформовано поріжок автомобіля, а також коли вони вийшли з автомобіля, то він побачив на правій передній двері машини невеличку вм'ятину, а на задній правій двері - подряпину. До того випадку автомобіль ніяких пошкоджень не мав.
Ухвалою від 20.03.2018 року суд відмовив в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_9 про витребування доказів - фотографій місця події від 07.12.2016 року, які знаходяться в особистому комп'ютері свідка ОСОБА_15, який повідомив про фотографування обставин огляду місця події ДТП 07.12.2016 року на мобільний телефон з тих підстав, що фотографії, про які вказується в клопотанні не були доказом, зібраним в порядку КУпАП, вони не були додатком до протоколу у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, не досліджувалися при розгляді справи про адміністративне правопорушення, були зроблені на власний телефон ОСОБА_15, зберігаються у власному комп'ютері цього свідка, згідно пояснень ОСОБА_15, дата та час їх створення у фотографіях не відображена.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд знаходить за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав.
Суд розглядає справу в межах заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
07.12.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілю НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_1 та автомобілю Dewoo Lanos TF69Y, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2
Того ж дня поліцейським ГРПП ОСОБА_14 було складено довідку, в якій встановлено про отримання транспортним автомобілем позивачки внаслідок ДТП механічних пошкоджень задньої правої частини./ том 1 а.с.16/
Згідно довідки № 109463039 про дорожньо-транспортну пригоду, власником автомобіля Dewoo Lanos TF69Y, номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_3 /том 1 а.с.17/.
У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.01.2017 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 07.12.2016 року сталася з вини відповідача ОСОБА_2, який порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Ford C-MAX Trend завдані механічні пошкодження /том 1 а.с.28/
Тому, розглядаючи дану позовну заяву, висновки, викладені в постанові суду від 16.01.2017 року, є обов'язковими в частині, чи мали місце дії відповідача ОСОБА_2 та чи були вони вчинені відповідачем ОСОБА_2
Щодо посилань позивача, про наявність у відповідача трудових відносин, то доказів виконання ОСОБА_2 трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) зі службою таксі, позивачем не було надано.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).
Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди.
Транспортний засіб Dewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, був забезпечений відповідним договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Поліс № АІ/960785 від 21.04.2016 року, укладений з Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування», строк дії 21.04.2017 зі страховою сумою за шкоду майну 100000 гривень, розміром франшизи 2000 гривень, страхувальником виступав ОСОБА_19, страховий платіж 1150 грн. було сплачено 21.04.2016 року /том 1 а.с.27/.
07.12.2016 року позивач подав до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» заяву про настання страхового випадку на виплату страхового відшкодування від потерпілої особи.
07.12.2016 року страхувальником було відкрито справу № 117686 про настання страхового випадку.
08.12.2016 року експертом страхувальника ОСОБА_20, проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Ford C-MAX Trend, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску, під час якого встановлено пошкодження кришки багажника автомобіля, яке підлягає ремонту та фарбуванню, заднього бампера, яке підлягає заміні та фарбуванню, парктроніка, яке підлягає заміні, катафота на задньому бампері, яке підлягає заміні. Сторони дійшли згоди, що приховані дефекти, пошкодження, не пов'язані з даним випадком, відсутні. Також сторонами зазначено, що в разі визнання випадку страховим, страхова компанія виплачує за ремонт пошкоджень тих вузлів і деталей транспортного засобу, що перераховані в цьому акті огляду; якщо під час ремонту будуть виявлені приховані пошкодження, про це необхідно письмово повідомити страхову компанію з метою складання додаткового протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу.
Позивач закріпив своїм підписом, що він з актом ознайомлений, пошкодження записані правильно. Під час складання акту зазначені в ньому відомості не оспорювалися, будь-яких заперечень позивачем не вносилося, в акті вони відсутні.
Суд не приймає доводи позивачки, що на момент підписання нею акту огляду транспортного засобу в ньому містилися лише відомості щодо назви деталей та опису пошкоджень, а літери, які відповідають типу ремонтної операції, не були вказані, і були внесені експертом ОСОБА_20 пізніше, з огляду на те, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України ці ствердження не були доведені позивачкою, в т.ч. позивачка не бажала заявляти клопотання щодо призначення відповідної судової експертизи для встановлення зазначених позивачкою обставин.
В пояснювальній записці без дати експерт ОСОБА_20 зазначив, що 08.12.2016 року автомобіль позивачки, який він оглядав, був забруднений, він рекомендував провести дефектування автомобіля на ПрАТ «Завод Фрунзе», від чого позивачка відмовилася через брак часу, він описав видимі пошкодження задньої частини автомобіля, через бруд на корпусі не побачив пошкодження порогу правої задньої двері та чисельні зафарбовані пошкодження ЛФП передньої правої двері та задньої правої двері. На дефектування на виявлення прихованих пошкоджень позивачка запрошувалася двічі, від чого відмовлялася. Було вирішено направити автомобіль позивачки до незалежного експерта, корпус автомобіля був вимитий від бруду, стали наявними пошкодження кузова, не пов'язані з страховим випадком від 07.12.2016 року /том 1 а.с.124/.
Матеріали справи свідчать, що в подальшому 22.02.2017 року за участю позивачки відбувся повторний огляд транспортного засобу Ford C-Mах» в умовах СТО.
Відповідно до Протоколу огляду транспортного засобу Ford C-Mах», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 22.02.2017 року, яке було проведено в умовах СТО, за участю усіх зацікавлених осіб, в т.ч. і позивача, були виявлені наступні пошкодження: двері задні, що підлягає заміні; панель бокова задня права, що підлягає фарбуванню; панель бокова задня ліва, що підлягає фарбуванню; бампер задній, що підлягає заміні; відбивач правий, що підлягає заміні; спойлер, що підлягає заміні; датчик парковки правий, що підлягає заміні; посилювач, що підлягає заміні; направляюча верхня, що підлягає заміна; панель задня, що підлягає ремонту, фарбуванню; заглушка бампера, що підлягає ремонту, фарбуванню.
Також експертом були виявлені пошкодження: поріг правий задньої двері та накладка мають пошкодження; двері передні праві (точкові вм'ятини); двері задні праві (поздовжне пошкодження ЛКФ, закрашено), які, як заначив експерт ОСОБА_21, не відносяться до даного ДТП. Дані пошкодження були виявлені в присутності позивачки.
Позивачка власноруч підписала, що вона з протоколом ознайомлений, що пошкодження записані правильно. Під час складання протоколу зазначені в ньому відомості нею не оспорювалися, будь-яких заперечень або уточнень позивачкою не вносилося, в протоколі від 22.02.2017 року вони відсутні.
Розрахунок страхового відшкодування з відрахуванням суми франшизи 2 000 грн був встановлений ПрАТ «ПРОСТО-страхування»: 40 884,52 грн (матеріальний збиток), 32 307,61 грн. (матеріальний збиток з вирахуванням ПДВ) .
17.01.2018 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» провело виплату страхового відшкодування у розмірі 40 884,52 грн. за заявою позивачки від 27.12.2017 року, отриманою 04.01.2018 року/ том 2 а.с. 26-27, 28/
Разом з тим, дане дослідження проводилося без участі усіх зацікавлених сторін, в дослідженні брала участь лише позивачка, дослідження проводилося на підставі заяви- замови від позивачки. В заяві-замові /том 1 а.с. 56/ позивачка вказала спеціалісту, що саме йому слід враховувати при проведенні дослідження, зокрема, зазначила про відсутність підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу, просила врахувати, що пошкодження порога правої передньої та задньої правої двері автомобіля, отримані в процесі подальшої експлуатації автомобіля після події ДТП 07.12.2016 року, взяти до уваги акт огляду від 08.12.2016 року, складений експертом ОСОБА_20. Розрахунок проводився на підставі акту огляду, який був складений 19.07.2017 року спеціалістом ОСОБА_10 з урахуванням заяви позивачки із зазначенням найменування деталей, опису пошкоджень, які виявив цей спеціаліст та визначив, якому ремонту вони підлягають. В пункті пошкоджень, не пов'язаних з ДТП, спеціалістом було зазначено: згідно заяви замови.
Як вказував відповідач ПрАТ «ПРОСТО-страхування», розрахунок страхового відшкодування може проводитися двома шляхами: за пошкодженнями, які були зафіксовані при первинному огляді 08.12.2016 року, або при вторинному огляді в умовах СТО, з врахуванням пошкоджень, які не мають відношення до ДТП, та були отримані до ДТП, що впливає на розрахунок матеріального збитку, шляхом застосування коефіцієнту зносу. Позивачка вказувала на прийняття за основу розрахунку матеріального збитку згідно акту огляду від 22.07.2017 року, тому було прийнято рішення щодо складання звіту автотоварознавчого дослідження, саме на підставі протоколу огляду від 22.07.2017 року. На зазначені ствердження відповідача позивач в судовому засіданні своїх заперечень не надавала.
Як убачається з матеріалів справи, при проведенні огляду спеціалістом - авто товарознавцем ОСОБА_21 позивач була присутня, в протоколі огляду транспортного засобу від 22.02.2017 року спеціалістом були виявлені пошкодження: поріг правий задньої двері та накладка мають пошкодження; двері передні праві (точкові вм'ятини); двері задні праві (поздовжне пошкодження ЛКФ, закрашено), які, як зазначив спеціаліст ОСОБА_21, не відносяться до даного ДТП. Дані пошкодження були виявлені в присутності позивачки.
Позивач власноруч підписала, що вона з протоколом огляду транспортного засобу від 22.02.2017 року ознайомлений, що пошкодження записані правильно. Під час складання протоколу зазначені в ньому відомості нею не оспорювалися, будь-яких заперечень або уточнень позивачем не вносилося, в протоколі від 22.02.2017 року вони відсутні.
Позивач в судовому засіданні підтверджувала проведення огляду 22.02.2017 року в її присутності, вказувала, що надавала автомобіль для огляду.
Будь-яких заяв від позивача про здійснення розрахунку страхового відшкодування саме за пошкодженнями, які були зафіксовані при первинному огляді 08.12.2016 року, в матеріалах страхової справи немає.
Судом роз'яснювалося сторонам їх право заявити клопотання про проведення судової експертизи щодо оцінки розміру матеріального збитку, заподіяного ушкодженням автомобіля позивачки, щодо визначення часу виникнення спірного пробігу та пошкоджень(до дорожньо-транспортної пригоди чи внаслідок неї або після неї), позивач не бажала скористатися даним правом, під час розгляду справи клопотань про призначення експертиз сторонами не заявлялось.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Щодо показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо, то пошкодження, які були встановлені поліцейськими після пригоди 07.12.2016 року зафіксовані в складеній поліцейським ГРПП ОСОБА_14 довідці від 07.12.2016 року, в якій встановлено про отримання транспортним автомобілем позивачки внаслідок ДТП механічних пошкоджень задньої правої частини./ том 1 а.с.16/. При аналізі показань свідків, які подорожували з позивачкою до Закарпаття, суд бере до уваги відомості, які ними зазначені. Разом з тим, суд виходить з сукупного аналізу всіх обставин справи і враховує, що зазначені свідки зазначили про пошкодження, на які вони звернули увагу після події щодо об'їзду велосипедиста на дорозі у Закарпатті, та ретельного дослідження автомобіля перед поїздкою, систематичного дослідження під час поїздки не здійснювали. Суд вказує, що показання цих свідків не є беззаперечним доказом та достатнім, щоб дати суду змогу дійти висновку про наявність певних обставин щодо часу виникнення пробігу та пошкоджень автомобіля, на які вказується позивачкою. При з'ясуванні цих обставин висновок суду не може ґрунтуватися лише на показаннях свідків.
Суд враховує, що стаття 29 Закон №1961-IV передбачає, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу/п. 32.7 ст. 32 Закону №1961-IV/
Згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395)(далі - Методика).
Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.
У зв'язку з викладеним, суд не приймає до уваги висновки щодо вартості матеріального збитку, надані позивачем, в частині заявлених вимог до ПрАТ «ПРОСТО-страхування», так як позбавлений можливості перевірити в судовому засіданні їх достовірність та обґрунтованість без відповідних експертних досліджень.
Стосовно вимог позивачки про стягнення з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрат на проведення огляду спеціалістом - 370 грн., в обґрунтування яких позивачка посилалася на те, що спеціалісту - авто товарознавцю ОСОБА_21 слід було надати транспортний засіб у чистому вигляді, а тому, позивачка привела автомобіль у такий вигляд, за що понесла витрати у розмірі 370 грн., суд виходить з наступного.
З наряду-замовлення від 22.02.2017 року убачається, що позивачка замовила певні роботи з чистки автомобіля у виконавця послуг - «Фрунзе-авто», за що нею було сплачено 370 грн./том 1 а.с.21/.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України позивачка не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог щодо стягнення з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрат на проведення огляду спеціалістом - 370 грн., нею не наведено правових підстав та не надано доказів, на підставі яких замовлені позивачкою роботи з чистки її автомобілю повинні покладатися на відповідача.
Відповідно до п. 36.2, 36.5. ст. 36 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Як убачається з наявних доказів у справі, даних щодо дня узгодження розміру страхового відшкодування між страховиком та особою, яка має право на отримання відшкодування, в ній немає.
Заява про страхове відшкодування подана позивачкою до АТ «ПРОСТО-страхування» 15.03.2017 року, в заяві позивачкою ставилося питання про виплату страхового відшкодування в розмірі 55 686,81 грн., у зв'язку з чим суд вважає, що страховик мав прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування у безспірній частині розміру шкоди, оціненої страховиком, а саме, 40 884,52 грн. та виплатити його до 13.06.2017 року включно на зазначені позивачкою реквізити. Розпорядження про здійснення страхового відшкодування прийнято ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 15.01.2018 року, за платіжним дорученням № 1031 від 16.01.2018 року страхове відшкодування у розмірі 40 884,52 грн. ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було одержане та проведене 17.01.2018 року/том 2 а.с.5,6/
Таким чином, період прострочення виплати страхового відшкодування розпочався - 14.06.2017 року включно, закінчився - 16.01.2018 року включно.
У відповіді на дану заяву АТ «ПРОСТО-страхування» від 29.03.2017 року роз'яснило про можливість проведення виплати безпосередньо позивачці або організації, яка здійснюватиме ремонт, на підставі звіту № 82/2017 від 28.02.2017 року в розмірі 32 307,61 грн.( матеріальний збиток з вирахуванням ПДВ за мінусом франшизи) або 40 884,52 грн (матеріальний збиток за мінусом франшизи) та просило позивачку повідомити додатково реквізити, на які необхідно провести виплату страхового відшкодування, зазначивши, що у разу їх ненадання ПрАТ «ПРОСТО-страхування» буде вимушене проводити виплату на реквізити, які були зазначені в заяві від 15.03.2017 року/том 1 а.с. 22-23/.
Разом з цим, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» таку виплату вчасно не провело.
Посилання представника ПрАТ «ПРОСТО-страхування» у якості поважності причин непроведення виплат на те, що товариство не мало змоги провести виплату у зв'язку із зміною реквізитів одержувача ПрАТ Завод Фрунзе, не приймається судом, оскільки у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України суду надано не було доказів, що підтверджують спробу ПрАТ «ПРОСТО-страхування» провести виплату за реквізитами ПрАТ Завод Фрунзе, зазначеними в заяві позивачки від 15.03.2017 року, протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, і зміна реквізитів ПрАТ Завод Фрунзе відбулася 12.07.2017 року, тобто після того, як розпочався період прострочення виплати страхового відшкодування з боку відповідача ПрАТ «ПРОСТО-страхування»/а.с.27 т.2/. Будь-яких звернень від відповідача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до позивачки або одержувача ПрАТ Завод Фрунзе з приводу неможливості проведення виплати у зв'язку зі зміною реквізитів одержувача, доказів інших дій, які свідчать про намір та спробу відповідача усунути зазначену перешкоду та провести виплату позивачці, в матеріалах справи не міститься.
З урахуванням того, що затримка виплати страхового відшкодування відбулася не з вини позивачки, у зв'язку з відсутністю доказів, які б підтверджували обґрунтованість затримки виплати страхового відшкодування з боку відповідача ПрАТ «ПРОСТО-страхування», суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування п. 36.5. ст. 36 Закону №1961-IV.
Пеня розраховується за формулою: (Пеня) = (Сума боргу) х (Ставка пені (%)) /100% / 365 днів х (Кількість днів), де: Сума боргу - сума простроченого боргу, Ставка пені (%) - ставка пені в процентах річних, Кількість днів - різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов'язання.
Отже, суд вважає, що на користь позивачки підлягає стягненню пеня за час прострочки виплати страхового відшкодування за період з 14.06.2017 року включно до 16.01.2018 року включно (217 днів) в сумі 6334,30 грн.
При цьому суд виходить з того, що загальна кількість днів прострочення виконання зобов'язання відповідачем становить 217 дні, облікова ставка Національного банку України діяла протягом з 14.06.2017 року по 26.10.2017 року у розмірі 12,5 %, з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року у розмірі 13,5 %, з 15.12.2017 року по 16.01.2018 року у розмірі 14,5 %.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 шкоди, пов'язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, у розмірі 4 321, 72 грн., та доводів відповідача ОСОБА_2 про те, що його автомобіль є застрахованим, і відшкодовувати збитки повинен страховик, то суд зазначає на те, що пунктом 32.7 статті 32 Закону України № 1961-IV чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Оскільки цивільна відповідальність заподіювача шкоди - ОСОБА_2 була застрахована, постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.01.2017 року було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 07.12.2016 року сталася з вини відповідача ОСОБА_2, який порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, і у зв'язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду - ОСОБА_2, в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-49цс14 від 04 червня 2014р.
Таким чином, суд приходить до висновку, що сума матеріальної шкоди, пов'язаної з втратою товарного вартості транспортного засобу, підлягає стягненню з особи, винної в завданні шкоди, - ОСОБА_2
При визначенні розміру суми шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з того, що при проведенні авто товарознавчого дослідження № 82/2017 від 28.02.2017 року спеціаліст - авто товарознавцем ОСОБА_21 /том 1 а.с.126-154/ величина втрати товарної вартості транспортного засобу не розраховувалася, згідно висновку авто товарознавчого дослідження №526/8-17 від 22.08.2017 року незалежного суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_10./том 1 а.с. 39-59/, на який посилається позивачка, величина втрати товарної вартості транспортного засобу складає 4 321, 72 грн.
Даний розрахунок цієї величини не спростований відповідачем ОСОБА_2
Судом роз'яснювалося, в тому числі відповідачу ОСОБА_2, право заявити клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи, відповідач не бажав скористатися даним правом, під час розгляду справи клопотань про призначення експертиз не заявлялось.
А тому, суд дійшов висновку, що розрахований розмір величини втрати товарної вартості транспортного засобу, що складає 4 321, 72 грн., є доведеним позивачкою, та задовольняє її вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення шкоди, пов'язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, у розмірі 4 321, 72 грн.
Позивач зазначила, що завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, які позивачка зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою ОСОБА_2, пошкодженням її майна. 07 грудня 2016 року, коли відбулася вказана подія, вона була запрошена до Лозівської районної ради для участі у святкуванні загальнодержавного свята - «Дня місцевого самоврядування України», у зв'язку з чим святково вдяглася, однак внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не потрапила на свято, кілька годин провела на дорозі на морозі, чекаючи приїзду працівників поліції та оформлення події дорожньо-транспортної пригоди, отримала переохолодження, зазнала фізичних та душевних страждань. До теперішнього часу їй неприємно тривалий термін керувати автомобілем, який суттєво втратив товарний вигляд, з неї кепкували односельці, вважаючи, що саме вона, жінка - водій, була винуватицею ДТП. Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 25 000 гривень.
Відповідач ОСОБА_11 вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав частково, у розмірі 1500 гривень.
Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд бере до уваги, що у якості письмових доказів завдання моральної шкоди позивачкою було надано довідку Лозівської районної ради від 31.07.2017 року про те, що вона була запрошена на урочистості до професійного свята - «Дня місцевого самоврядування України», яке відбулося 07.12.2016 року/а.с.38 т.1/, що будь-яких письмових доказів у відповідності до вимог 81 ЦПК України, які підтверджують отримання позивачкою переохолодження, перенесення фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, позивачкою надано не було.
Разом з тим, суд враховує, що позивачці, як власнику транспортного засобу, та безпосередньо як водію, який потрапив з вини відповідача ОСОБА_2 у дорожньо-транспортну пригоду завдано моральної шкоди, пов'язаної з перенесенням стресової ситуації під час ДТП, з душевними стражданнями з приводу пошкодження автомобіля, з необхідністю звертатися до органів внутрішніх справ, страхової компанії, суду, що спричинило певні незручності у її житті.
Щодо вимог позивачки про солідарне стягнення на її користь з відповідачів судового збору 1405,00 грн. та витрат на правову допомогу 5100 грн., сплата який підтверджується квитанціями, які містяться на аркушах справи 1,2,3,61,252 в т. 1, то солідарне стягнення при розподілі судових витрат між сторонами не передбачене діючим законодавством.
До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу/ст. 133 ЦПК України/.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 264, 265,268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 пеню за час прострочки виплати страхового відшкодування в сумі 6334 (шість тисяч триста тридцять чотири) гривні 30 копійок, судові витрати у сумі 2745 (дві тисячі сімсот сорок п'ять) гривень 68 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди, пов'язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, у розмірі 4321 (чотири тисячі триста двадцять одна) грн. 72 копійок, у відшкодування моральної шкоди 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень, судові витрати у сумі 387( триста вісімдесят сім) гривень 49 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається через Лозівський міськрайонний суд Харківської області до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідач - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_5, зареєстроване місце проживання за адресою:
Третя особа - ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
Суддя: К.Ш.Харабадзе