441/1487/17 2/441/120/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2018р. м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі :

головуючої судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, 13.10.2017р. звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, мотивуючи тим, що їхній шлюб був зареєстрований 26.07.2013р. виконавчим комітетом Дубаневицької сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №09, у шлюбі мають сина ОСОБА_4, 26.02.2015р.н., спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейні цінності, через що виникали сварки, свідком яких неодноразово була малолітня дитина, як наслідок припинили подружні стосунки, з вересня 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_3 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам.

Ухвалою судді від 18.10.2017р. провадження у справі відкрито.

Ухвалою суду від 07.12.2017р. провадження у справі зупинено, подружжю призначено строк для примирення - 3 місяці.

Ухвалою суду від 23.03.2018р. провадження у справі поновлено.

Позивачка в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, пояснила, що за час наданий судом для примирення такого між нею та відповідачем не відбулось. Крім цього, категорично заперечила щодо подальшого проживання з відповідачем однією сімєю, наполягає на розлученні. Просить позов задовольнити.

Відповідач в суді позов визнав, погодився з наведеними позивачкою мотивами розірвання шлюбу.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Із пояснень сторін в суді, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували 26.07.2013р. шлюб у виконавчому комітеті Дубаневицької сільської ради Гоодоцького району Львівської області, актовий запис №09, у шлюбі мають сина ОСОБА_4, 26.02.2015р.н., з вересня 2017 року сторони разом не проживають, як подружжя стосунків не підтримують близько двох років, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім'ї - різні погляди на шлюб, сім'ю та релігійні переконання.

Строк наданий судом для примирення до позитивного результату не призвів.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Сторони в суді настоюють на розірванні шлюбу, поновлювати сімейні стосунки не бажають, заходи, вжиті судом для їх примирення, позитивного наслідку не мали.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_4, суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім'ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 640 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 89, 133, 141, 209, 258-259, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 24, 109, 111, 112, 113 СК України,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_4 (д.п.Мельник) ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зареєстрований 26 липня 2013 року виконавчим комітетом Дубаневицької сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 09.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 24.04.2018р.

С у д д я : ОСОБА_6 Онуфер