Єдиний унікальний номер 741/1744/17
Провадження № 2/741/159/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 16 квітня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Пасіки О.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

4 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були він (позивач), його батько ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, мати ОСОБА_3, баба ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та дружина ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син - ОСОБА_2 Він (позивач) прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну ОСОБА_2 частину зазначеного житлового будинку. Державний реєстратор відмовив йому (позивачу) у реєстрації за ним, як членом колишнього колгоспного двору, права власності на належну йому 1/5 частину зазначеного житлового будинку.

Ухвалою від 7 грудня 2017 року у справі було відкрито провадження та призначено її судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції (далі - ЦПК України).

Відповідно до п. 9 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Таким чином, суд вважає необхідним провести у даній цивільній справі підготовче засідання.

У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі.

У судове засідання представник Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

У судове засідання тертя особа ОСОБА_3 не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що підтверджується довідками виконкому Калиніської сільської ради № 396 та № 397 від 28 серпня 2017 року (а.с. 18; 19).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належало по 1/5 частині житлового будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 32; 35-37).

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на день смерті проживала у АДРЕСА_1. Разом із ОСОБА_4 проживали її син - ОСОБА_2, невістка - ОСОБА_3, онук - ОСОБА_1 та дружина онука - ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 розпоряджвася спадковим майном, платив платежі, проводив поточнийт ремонт будинку і надвірних будівель, що підтверджується довідками виконкому Калинівської сільської ради № 502 та № 503 від 25 жовтня 2017 року (а.с. 20; 21).

Таким чином, в силу ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не мають права на спадкоємство після смерті ОСОБА_4

Таким чином, ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_6 належну їй 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв його син - ОСОБА_1, на ім'я якого 23 листопада 2016 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 38/2016 до майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 39-44).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2 належні йому 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частини житлового будинку, що належали ОСОБА_2, у зв'язку із відсутністю на будинок правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2141/02-31 від 2 жовтня 2017 року (а.с. 23).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що державний реєстратор речових прав на нерухоме майно не може провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на належну йому 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 19 від 4 грудня 2017 року (а.с. 24).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 13-17).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2, право власності:

- на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 81,2 кв. м., житловою площею 27,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року;

- на 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 81,2 кв. м., житловою площею 27,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв