Справа № 661/738/18
Провадження № 2/661/492/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі :

головуючого судді Червоненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Куц О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради, про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, укладеного нею 19.06.2014 року з ОСОБА_3, зареєстрованого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за № 1103, посилаючись на те, що, відповідач не вчиняє жодних дій щодо виконання умов цього договору. Також просить скасувати державну реєстрацію права власності № 6070354 від 19.06.2014 року квартири АДРЕСА_1, зареєстровану на імя ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказану квартиру.

10.04.2018 року відповідачем ОСОБА_3 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов визнає та просить його задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з наведених в ньому підстав.

Відповідач в судовому засідання позов визнав та просив його задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення позову.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради в судове засідання не зявились, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, пояснень щодо позову в строк, визначений ухвалою про відкриття провадження у справі, не подавали.

Підстав для відкладення судового засідання, визначених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, немає.

Копія заяви ОСОБА_5 подана до суду 25.04.2018 року про відкладення судового засідання не містить підпису заявника і причини її неявки в судове засідання не є поважним.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позову з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

З огляду на що договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленному порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов'язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов'язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

В ч. 1 ст. 756 ЦК України зазначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Суд встановив, що 19 червня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 1103.

Відповідно до п. 1.1 умов договору, відчужувач передає, а набувач отримує у власність квартиру № 22, що знаходиться за адресою: Херсонська область, місто Нова Каховка, місто Таврійськ, вулиця Івана Франка, будинок № 4а, та взамін чого зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору.

Так, зокрема п.п. 2.1, 2.2 договору встановлено, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись набувачем відчужувану, оцінюється сторонами у суму 1000 гривень. Утримання (догляд) визначається у вигляді: а) надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, послуги перукарні один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо, оцінюється сторонами у суму 100 гривень на місяць; б) організації проведення консультацій лікарів та інших спеціалістів, допомога в проходженні медичних оглядів та госпіталізації, виклик лікарів тощо; в) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на суму 300 гривень на місяць, яка не може перевищувати 3600 гривень на рік. Якщо в поточному місяці суми витрат на ліки будуть більшими чи меншими зазначеної у п «в» п. 2.1. цього договору середньомісячної суми, вважається належним виконанням відповідне перерахування суми на лікувальні засоби у наступних місяцях, але не більш ніж за один рік.

Відповідно до п. 3.1.2. договору, відчужувач має право вимагати розірвання договору та повернення квартири у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків за цим договором.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що жодних дій, направлених на виконання договору довічного утримання, відповідач не вчиняє, матеріально їй не допомагає, не піклується про неї, хоча у звязку з її похилим віком і незадовільним станом здоровя вона потребує такої допомоги.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно взяті на себе зобовязання за договором він не виконував, оскільки постійно перебуває на заробітках за кордоном і його доходу не вистачає для виконання умов договору.

Таким чином судом встановлено, що відповідач не виконує передбачені п.п. 2.1. обовязки за договором довічного утримання від 19 червня 2014 року, а тому вимоги позивача про розірвання цього договору та набуття нею права власності на квартиру АДРЕСА_2 є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Разом з цим, вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності № 6070354 від 19.06.2014 року квартири АДРЕСА_1, зареєстрованої на імя ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено відсутність спору з цього приводу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України,у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8810 грн.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.

Ціна позову визначена позивачем у розмірі 192903 грн..

1 відсоток ціни позову становить 1929,03 грн..

Таким чином, з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, виходячи зі ставки 1 відсоток ціни позову, що складає: 1929,03 * 50 % = 964 грн. 52 коп..

На підставі ст.ст. 755, 756 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 19 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 1103.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

У задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 відмовити.

Зобовязати Управління Державної Казначейської Служби України в м. Нова Каховка Херсонській області повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 964 гривні 52 копійки, згідно квитанції № 0.0.993684380.1 від 21.03.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 964,52 грн..

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення виготовлено 27.04.2018 року.

Суддя Д. В. Червоненко