АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №643/2688/16-ц

Провадження № 22-ц/790/220/18

18 квітня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.

за участю секретаря Дашковської Н.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року(суддя Харченко А.М.) у справі №643/2688/16-ц за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 07 червня 2011 року. Листом від 11 грудня 2013 року Головне управління МВС України в Харківській області надіслано Головному УПФУ в Харківській області витяг з наказу від 03 грудня 2013 року № 430о/с про поновлення ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого СКР Фрунзенського РВ ХМУ ГУ з 06 червня 2011 року на підставі ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2013 року та від 29 жовтня 2013 року.

ОСОБА_1 своєчасно не повідомив ГУ ПФУ в Харківській області, що він поновлений на роботі з 06 червня 2011 року.

В заяві про призначення пенсії ОСОБА_1 розяснено зобов'язання в разі працевлаштування своєчасно повідомити орган Пенсійного фонду України, який виплачує пенсію.

01 січня 2014 року ОСОБА_1 припинено сплату пенсії в зв'язку з втратою права на даний вид пенсії.

У звязку з поновленням на службі ОСОБА_1 з 06 червня 2011 року виникла переплата пенсії за період з 07 червня 2011 року по 31 грудня 2013 року у сумі 46133,14 грн.

Просить стягнути суму переплати пенсії в розмірі 46133,14 грн.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав. Позивачем пенсія виплачувалася добровільно, тому підстав для стягнення переплати пенсії немає.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року позов ГУ ПФУ в Харківській області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГУ ПФУ в Харківській області суму переплати по пенсії в розмірі 46133 грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідач, всупереч обовязку, встановленого чинним законодавством, не повідомив Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про поновлення в органах внутрішніх справ та безпідставно отримував пенсію у період з 07 червня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову; скасувати постанову Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ стосовно примусового виконання за виконавчим листом від 30 січня 2017 року про стягнення суми боргу 51046,45 грн., припинити відрахування із заробітної плати; повернути відраховані на користь ГУ ПФУ в Харківській області з заробітної плати кошти.

Зазначає, що 06 червня 2011 року його звільнено з органів внутрішніх справ та перебуваючи на пенсії він оскаржив незаконне звільнення.

Його поновлено на роботі наказом ГУМВС У в Х/о № 430 О/С від 03 грудня 2013 року, про що повідомлено ГУ ПФУ в Харківській області із 01 січня 2014 року пенсія вже не виплачувалася.

Вважає, що весь цей час ( з 07 червня 2011 року по 03 грудня 2013 року) він знаходився на пенсійному обліку, мав пенсійне посвідчення та на законних підставах отримував пенсію.

Виплата пенсії припинилась саме після поновлення його на роботі, тому ніяких переплат здійснено не було.

Фактів підробки документів, надання недостовірної інформації , а також рахункової помилки позивачем доведено не було, за цими фактами будь- яких рішень, ухвал, вироків суду або інших рішень уповноважених органів - немає.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи до 06 червня 2011 року ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ.

06 жовтня 2011 року відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за вислугою років, з 07 червня 2011 року ОСОБА_1 призначена виплата пенсії за вислугою років.

Наказом від 03 грудня 2013 року № 430о/с ОСОБА_1 поновлено в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого СКР Фрунзенського РВ ХМУ ГУ з 06 червня 2011 року на підставі ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2013 року та від 29 жовтня 2013 року, про що листом від 11 грудня 2013 року повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області(а.с. 10).

З 01 січня 2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області припинено виплату пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з втратою права на даний вид пенсії.

За час перебування на пенсії ОСОБА_1 з 07 червня 2011 року по 31 грудня 2013 року сплачено 46133 грн. 14 коп.

Задовольняючи позовні вимоги Головного управління УПФУ суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 не повідомив про поновлення на службі в органах внутрішніх справ, безпідставно отримував пенсію з 07 червня 2011 року по 31 грудня 2013 року, а тому безпідставно сплачені кошти підлягають стягненню на користь позивача.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Положеннями частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім'ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо.

Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов'язковість подання якої передбачена законодавством.

Закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності рахункової помилки з боку особи, яка проводить таку виплату та недобросовісності з боку набувача.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від

02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

Позивачем не надано доказів того, що ним було допущено рахункову помилку у нарахуванні та виплаті пенсії.

Доказів недобросовісності та вчинення протиправних дій з боку відповідача при отриманні коштів УПФУ не надано.

На час звернення до органів Пенсійного Фонду ОСОБА_1 було звільнено з посади, а тому на підставі норм діючого законодавства йому правомірно призначено пенсію, що не оспорюється і самим позивачем.

Про набрання законної сили рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі та видання 03 грудня 2013 року відповідного наказу органами внутрішніх справ позивача повідомлено своєчасно листом від 11 грудня 2013 року(а.с. 9), що не оспорюється позивачем.

Виплату пенсії після поновлення ОСОБА_1 на роботі припинено з 01 січня 2014 року.

За таких обставин вважати, що ОСОБА_1 неправомірно отримував пенсію з 07 червня 2011 року по 31 грудня 2013 року та що ці кошти підлягають стягненню з відповідача не можна.

Що стосується повороту виконання рішення суду, то апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ст. 444, 445 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.

У справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Матеріали справи взагалі не містять даних, що суми згідно рішення суду стягнуто; якщо стягнуто, то в якій сумі.

За таких обставин суд позбавлений можливості допустити поворот виконання рішення суду.

Що стосується вимог відповідача про скасування постанови Московського ВДВС ГТУЮ про примусове виконання виконавчого листа від 30 січня 2017 року, то відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вимоги щодо скасування постанови не були предметом судового розгляду в суді першої інстанції та не можуть розглядатися судом апеляційної інстанції , а тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під'їзд, 2 поверх, Ідентифікаційний код юридичної особи 14099344) на користь ОСОБА_1( ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 10 січня 1997 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою 61120, АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 704(сімсот чотири) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

ОСОБА_2