Справа № 163/28/18
Провадження № 2/163/107/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року місто Любомль

Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Павлуся О.С., розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ПрАТ «Волиньобленерго» в особі Любомльської філії до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії,

в с т а н о в и в :

04 січня 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить постановити рішення про стягнення з ОСОБА_1 26742,26 грн. вартості необлікованої електроенергії та судовий збір.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 02.06.2017 року працівниками Любомльської філії ПрАТ «Волиньобленерго» в присутності відповідача виявлено безоблікове споживання електроенергії останньою шляхом підключення потайної електропроводки поза лічильником до належної ОСОБА_1 господарської будівлі. Про даний факт складено відповідний акт щодо відповідача, зареєстрованого у філії побутовим споживачем електроенергії. 14.06.2017 року комісія філії розглянула акт і прийняла рішення про нарахування вартості необлікованої електроенергії, про що складено відповідний протокол. Нарахування проведено згідно з Методикою, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562 (далі Методика), за період у три роки; остаточна вартість визначена в сумі 26742,26 грн. Відповідачу для добровільної сплати необлікованої електроенергії було направлено рахунок та претензійну заяву, однак сплата ним проведена не була. Вважає, що відповідно до положень Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення(далі Правила КЕЕ) та ст.1166 ЦК України з відповідача підлягає відшкодуванню заподіяна шкода.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявлені вимоги не визнав і зазначив, що не є власником господарської споруди, де виявлено необліковане підключення електроенергії, про що усно заявив при складанні акту. Щодо цієї споруди не укладав з позивачем жодних договорів, при цьому позивач не надав жодних доказів належності йому цієї споруди.

В свою чергу позивач, у наданій до суду відповіді на відзив, зазначив про підтвердження відповідачем належності йому господарської споруди під час складання акту; про застосування положень розділу 3 Правил КЕЕ та відповідної Методики для визначення розрахункового періоду.

Судове засідання для розгляду позову не призначалось, через що відповідно до ч.2 ст.247, ч.2 ст.279 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось, протокол судового засідання не складався.

Викладене у відзиві клопотання відповідача про розгляд позову за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін задоволенню не підлягає, оскільки предметом спору є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

В акті про порушення від 02.06.2017 року, складеному працівниками Любомльської філії ПрАТ «Волиньобленерго», вказано, що при перевірці квартири АДРЕСА_1 виявлено підключення проводу потайної електропроводки поза лічильником на господарські споруди; порушено п.48 Правил КЕЕ. Квартира облікується за особовим рахунком №532012218. З актом відповідач як споживач електроенергії ознайомлений, його копію одержав, що посвідчено його підписом.

Згідно із протоколом засідання комісії ПрАТ «Волиньобленерго» від 14.06.2017 року за результатами розгляду вищевказаного акту та відповідно до п.п.5 п.3.1 Методики за формулою 2.7 комісія нарахувала загальну вартість необлікованої електроенергії в сумі 26742,26 грн. за термін у 1096 днів до дня виявлення порушення.

Листом від 14.06.2017 року позивач запропонував відповідачу в 10-денний строк сплатити нараховану суму.

28.08.2017 року на адресу відповідача позивач направив претензійну заяву того ж змісту.

Відповідно до чинної на час спірних правовідносин редакції ч.1 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.27 того ж Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є … самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для встановлення підстав для відшкодування особою майнової шкоди має бути встановлено неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вину заподіювача шкоди.

З наданих сторонами доказів встановлено, що порушення Правил КЕЕ виявлено в господарській будівлі, розташованій біля будинку №68 по вулиці Мічуріна в селі Бірки Любомльського району.

Відповідач є власником і проживає в квартирі №2 цього будинку. Достатніх, належних і допустимих доказів того, що господарська будівля належить відповідачу чи перебуває в її користуванні, позивачем не надано.

Твердження позивача про визнання відповідачем належності йому господарської споруди під час складання акту безпідставне, оскільки в самому акті зазначено лише про ознайомлення відповідача із його змістом і вручення його копії.

Клопотань про витребування або забезпечення доказів в цій частині, в тому числі, про виклик свідків, витребування документів тощо, позивач не заявив.

Крім цього, зазначаючи у позовній заяві відповідача споживачем електроенергії, позивач не довів і цього факту, оскільки до позовної заяви не додано доказів існування між сторонами договірних відносин.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з необхідних для відшкодування шкоди або збитків ознак доведено лише факт заподіяння шкоди. Ні вчинення відповідачем неправомірних дій, ні його вина у заподіяній шкоді не доведені. У звязку з такими висновками правильність обчислення нарахованої вартості необлікованої електроенергії суд не зясовує.

Отже, заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати у формі судового збору відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позову ПрАТ «Волиньобленерго» в особі Любомльської філії до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Позивач ПАТ «Волиньобленерго»; місце знаходження: вулиця Єршова 4, місто Луцьк, .

Відповідач ОСОБА_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь