Єдиний унікальний номер: 223/1037/17
Провадження номер: 2/223/104/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Смаглієнко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" з 09.10.2007 року по 31.10.2017 року, його загальний стаж праці в шкідливих умовах становить 15 років 3 місяці. Весь час на нього діяли шкідливі професійні фактори, в результаті чого позивач отримав професійне захворювання: пневмоконіоз; ЛН 1 ст. (один) за рестриктивним типом; хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затягнувшогося загострення зі значними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. Висновком МСЕК від 14.12.2017 року позивачу вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок хронічного професійного захворювання на 65 %, та його визнано інвалідом ІІІ групи. 17.11.2017 року було складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, відповідно до якого відповідач не забезпечив належним чином досконалість технологічного процесу, не забезпечив працівників механічними пристроями при виконанні тяжких фізичних робіт в підземній виробці, засобами індивідуального захисту органів дихання та слуху. Позивач просив суд стягнути з Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на його користь моральну шкоду в сумі 25000 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково на суму 19500 грн. Просив прийняти рішення відповідно до норм діючого законодавства та розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з відповідачем ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", загальний стаж праці в шкідливих умовах становить 15 років 3 місяці, що підтверджується копіє трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.7-9). Весь час роботи на позивача діяли шкідливі професійні фактори.

При виконанні своїх трудових обов'язків позивач отримав професійне захворювання - пневмоконіоз; ЛН 1 ст. (один) за рестриктивним типом; хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затягнувшогося загострення зі значними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст., що підтверджується медичним висновком про наявність професійного характеру захворювання № 37/935 від 26.10.2017 року (а.с.13).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.11.2017 року професійне захворювання виникло в зв'язку з недосконалістю технологічного процесу, важкістю праці (а.с.15-16).

Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 14.12.2017 року позивачу вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок хронічного професійного захворювання на 65 %, та його визнано інвалідом ІІІ групи. (а.с.14).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності".

Однак, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, згідно ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", не відповідає за завдану моральну шкоду, оскільки зупинено дію абз. 4 ст. 1, підпункту "є" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які потягли втрату працездатності", втрачено чинність Законом України від 23.02.2007 року "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Крім того, з Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" виключена ч. 3 ст. 34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 19500 грн., що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши справу та частково задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Керуючись ст. 268 ЦК України, ч. 2 ст. 153, ст. 237-1 КЗпП України, ст. 9 Закону України "Про охорону праці", постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-9 рп/2004, ст. 12, 81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецьк, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, одноразово, 19500 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот) гривень, в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві при виконанні трудових обов'язків.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи до Апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області О.Г. Луньова