Справа №461/6378/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1( АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації (79005, м.Львів, вул. Ф. Ліста, 1) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

14.09.2017 року адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просила суд ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати такими, що втратили право користування житловою квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивавані тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира загальною площею 11, 6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Окрім позивача, в даній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3, які не проживають за вказаною адресою з 2015 року, не приймають участі в утриманні житла, оплаті комунальних платежів. Особистих речей відповідачів у квартирі немає, точне місце проживання відповідачів, невідоме. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були і не є членами сім'ї ОСОБА_1, не проживали разом з ним однією сім'єю та не вели з ним спільного господарства.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не прибула. Направила суду письмову заяву, в якій просила розглянути дану справу за її відсутності та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судовими повістками, що направлялись за місцем реєстрації. Конверти із вмістом судових повісток повернулись до суду за закінченням термінів зберігання.

Крім цього, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, місцеперебування яких невідоме, викликались в судове засідання через оголошення на офіційному сайті веб-сайті судової влади України за веб-адресою http://gl.lv.court.gov.ua.

Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Заперечень відповідачів проти позову, відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Галицької районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки і піклування Фридрак В.Б. в судове засідання не прибув. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому засідання.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 02.04.2008 р.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_4 від 10.07.2008 р. зареєстровано право власності на вищевказану квартиру за позивачем ОСОБА_1, тобто така відноситься до приватного житлового фонду.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ч.1ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з п. 34 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,статті 316- 319 ЦК)

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не є родичами чи членами сім'ї позивача ОСОБА_1 Факт реєстрації осіб підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 2963 від 31.10.2016 р.

В главі 6 Житлового кодексу, яка регулює питання щодо користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду - відсутнє право визнавати членів сім'ї власника квартири такими, що втратили право користуватися квартирою. Це питання врегульовано в ст. 405 ЦК України, в якій зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з актом від 26.04.2017 року затвердженого директором ЛМКП «Айсберг», вказано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані у АДРЕСА_1, але фактично там не проживають.

Згідно з актом від 07.08.2017 р. затвердженого директором ЛМКП «Айсберг», вказано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично не проживають за адресоюм. АДРЕСА_1 з 25.07.2015 р.

При цьому, суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто є малолітнім. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідачі ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 не є членами сім'ї власника квартири позивача ОСОБА_1 Не з'явившись в судове засідання останні не спростували доводів позивача. Таким чином суд вважає, що відповідачі втратили право користуватись квартирою АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 258,259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1( АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації (79005, м.Львів, вул. Ф. Ліста, 1) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користуватись жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640 грн.

Повний текст судового рішення складений 26.04.2018 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Радченко В.Є.