Справа № 755/2720/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді: Яровенко Н. О.,

при секретарі: Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві,

в с т а н о в и в:

В лютому 2018 року ОСОБА_1, через свого представника - адвоката ОСОБА_2, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника ВДВС Корабельного РУЮ у м. Миколаїв.

В подальшому, а саме в березні 2018 року, ОСОБА_1, через свого представника - адвоката ОСОБА_2, надав до суду скаргу в новій редакції на бездіяльність начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києва в якій просить визнати бездіяльність посадових осіб Дніпровського ВДВС м. Києва, яка виразилася в нескасуванні незаконної постанови головного державного виконавця від 27 вересня 2017 року відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язання державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та зобов'язати Дніпровський ВДВС м. Києва скасувати незаконну постанову головного державного виконавця від 27 вересня 2017 року (ВП № 54688825) відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавчу службу». Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 27 вересня 2017 року в межах виконавчого провадження № 54688825, відкритого на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року, головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Зазначеною постановою помилково накладено стягнення не на боржника ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, а на ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який не має відношення до подій, встановлених протоколом та постановою суду від 02 серпня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності, яка була оскаржена скаржником в апеляційному порядку. Постановою Апеляційного суду м. Києва його апеляційну скаргу залишено без задоволення, оскільки він не є стороною по справі. 26 січня 2018 року ним було направлено скаргу на адресу Дніпровського ВДВС у м. Києві щодо скасування незаконної постанови головного державного виконавця від 27 вересня 2017 року відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язання привести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». 15 лютого 2018 року ним отримано відповідь з якої вбачається, що керівництвом ВДВС не вжито заходів щодо забезпечення належного проведення виконавчих дій відносно реального боржника.

Представник скаржника - адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу його відсутності.

Представник суб`єкта оскарження та зацікавлена особа в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 371,00 грн.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року залишено без змін (а.с. 10-12).

12 вересня 2017 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 54688825.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського ВДВС в м. Києві Коломієць І.М. від 27 вересня 2017 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в розмірі 371,00 грн. (а.с. 23-24).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), передбачено, що заходами примусового виконання рішень є , зокрема, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

В постанові головного державного виконавця Дніпровського ВДВС в м. Києві Коломієць І.М. від 27 вересня 2017 року зазначена адреса боржника ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

З листа начальника відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві, скерованого на адресу судді апеляційного суду м. Києва Юрдизі О.С. вбачається, що за відомостями обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народження зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. Дані станом на 18 червня 2014 року (а.с. 13).

Згідно листа начальника відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, скерованим на адресу адвоката ОСОБА_2 вбачається, що підстав для скасування постанови головного державного виконавця від 27 вересня 2017 року відносно боржника ОСОБА_1 відсутні, оскільки рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року залишено в силі Апеляційним судом м. Києва від 15 січня 2018 року (а.с. 25-26).

Як встановлено постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2018 року, згідно паспортних даних ОСОБА_1, на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено в організацію де він працює, за адресою його реєстрації є АДРЕСА_2. Крім того, на запит Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року отримано лист відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в м. Києві, згідно даних якого за адресою: АДРЕСА_3 проживає саме ОСОБА_3, а не ОСОБА_1 Крім того, до матеріалів справи долучено довідку від 29 листопада 2017 року, яка підтверджує вказане ОСОБА_1 місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_2, Купянського району, Харківської області, довідку, яка засвідчує, що ОСОБА_1 з 13 грудня 2008 року по 14 листопада 2017 року працював в закладі ресторанного господарства (закусочній) «МакДональдз-Харків-Глобал» м. Харків, пр. Московський, 199, копію свідоцтва про шлюб, дані якого свідчать про укладення 23 жовтня 2010 року шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що рішенням суду визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1736 КУпАП саме ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, а не ОСОБА_1, зареєстрованого в АДРЕСА_2, тобто протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова суду не стосується іншої особи.

Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що під час винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М. не було належним чином перевірено дані, надані адвокатом ОСОБА_2 щодо винесення постанови відносно іншої особи, а тому вказана постанова державного виконавця підлягає скасуванню.

Що стосується доводів скаржника щодо зобов'язання провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», суд виходить з наступного.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги скаржника про зобов'язання головногодержавного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в м. Києві Коломієць І.М. провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», оскільки вирішення даного питання відноситься до компетенції державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 258-260, 268, 354, 355, 447 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в м. Києві Коломієць Інни Миколаївни від 27 вересня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1

В решті скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.О. Яровенко