Провадження № 22-ц/772/635/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 рокуСправа № 127/22902/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді: Голоти Л.О.,

суддів: Стадника І.М., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

учасники справи:

позивач : ОСОБА_3,

відповідач : ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2018 року, ухваленого у складі судді Волошина С.В., повний текст рішення складено 16.01.2018 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка та відповідач з 16.03.2012 року по 04.04.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у її вихованні не приймає, до недавнього часу офіційно працював менеджером в ТОВ ВП «Маріо» та був зареєстрований приватним підприємцем, отримував заробітну плату в розмірі 10000-12000 грн. Відповідач припинив офіційну підприємницьку діяльність, однак продовжує працювати. Позивач працює на посаді директора ТОВ «Лун Україна», її щомісячний дохід становить 5100 грн, чого не достатньо для задоволення матеріальних потреб на утримання дитини, позивач потребує допомоги батька дитини в її утриманні.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 180, 182, 184 СК України, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, почавши стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 25.10.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Рішення суду в межах суми платежу по аліментам за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на даний час відповідач офіційно не працює, має неофіційний дохід від ремонтних (підсобних) робіт на будівництві. Розмір отримуваного відповідачем щомісячного неофіційного доходу становить не менше 3000 - 4000 грн. З огляду на що, суд дійшов висновку за можливе встановити аліменти в розмірі 1300 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. При цьому, суд зазначив, що позивачкою не доведено, що відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти в сумі 5000 грн. щомісячно.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять рішення суду частково скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не врахував тієї обставини, що неповнолітня донька перебуває на утриманні позивачки, для проживання позивач винаймає житло за що сплачує 4000 грн. щомісячно, здійснює витрати на харчування, одежу, додаткові заняття та кружки, оплату дитячого садочка, походи до кінотеатру, покупку медикаментів, сплачує за лікарняні обстеження, стоматолога, здійснює покупку іграшок. Також зазначає, що відповідач проживає у власному житлі і за комунальні послуги сплачує з урахуванням субсидії, а тому має можливість сплачувати більшу суму аліментів.

Відзив на апеляцій ОСОБА_3 відповідачем відзив не подано.

У судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Установлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 16.03.2012 року до 04.04.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилася донька ОСОБА_6 (а. с. 5).

ОСОБА_3 разом з дочкою зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проживають вони за адресою: АДРЕСА_1, яку орендують (а. с. 10-11).

ОСОБА_3 працює директором ТОВ «Лун Україна», за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року отримала дохід 30500 гривень (середньомісячний дохід 5100 гривень) (а. с. 14).

Дитина ОСОБА_6 відвідує ДНЗ № 51, позивачка здійснює щомісячну батьківську плату в розмірі в середньому 250-350 гривень (а. с. 48-54).

У справі також установлено, що відповідач до 15.08.2017 року працював в ТОВ «Торговий дім «Аквамастер» на посаді менеджера збуту, отримував щомісячний дохід в розмірі 3200 гривень (а. с. 33).

13.01.2017 року відповідач припинив ведення підприємницької діяльності (а. с. 12-13).

На даний час відповідач офіційно не працює, має неофіційний дохід від ремонтних (підсобних) робіт на будівництві.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на неповнолітню дочку в розмірі 1300 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, оскільки відповідач офіційно не працює, має неофіційний дохід від ремонтних (підсобних) робіт на будівництві, розмір якого зі слів відповідача становить 3000 - 4000 грн. щомісячно.

Колегія суддів вважає, що визначний судом розмір аліментів відповідає встановленим у справі обставинам, а наведені в апеляційній скарзі аргументи не спростовують правильний висновок суду, вони не є такими, що дають правові підстави для скасування рішення місцевого суду та збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів, адже позивачкою відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Беручи до уваги те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відтак правових підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. колегія суддів не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вирішено питання щодо розподілу судового збору при ухваленні рішення, також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки це питання може бути вирішено відповідно до положень ст. 270 ЦПК України.

Керуючись п. п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 258 ч. 4, 259 ч. 1, 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис І. М. Стадник

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота