Справа № 376/162/16-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/1752/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельник Я,С.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.09.2010 року ОСОБА_2 стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також підписала Анкету Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських услуг у позивача, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна».

05.01.2013 року відповідачці було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до Тарифів якої ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних від суми заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобоязання за вказаним договором належним чином не виконала.

Станом на 30.09.2015 року сума заборгованості по кредиту становить 19011,92 грн. з яких:

- 4900,00 грн. заборгованість за кредитом;

- 11030,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 881,52 грн. штраф (процентна складова).

З урахуванням наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача 19011,92 грн. заборгованості за кредитним договором та 1218,00 грн. судових витрат.

Заочним рішенням Сквирського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: 09003, АДРЕСА_1, НОМЕР_1, ІПН: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 49094, м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, заборгованість за кредитним договором у розмірі 19011,92 гривень ( девятнадцять тисяч одинадцять грн. 92 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" 1218,00 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним зясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачка посилається на те, що судом першої інстанції не було встановлено термін дії картки, не встановлено кінцевий термін дії та не звернуто увагу, щодо застосування вимог про стягнення неустойки штрафу та пені, крім того, що позивач своїми вимогами порушив строки позовної давності.

А тому просила рішення Сквирського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.09.2010 року ОСОБА_2 стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також підписала Анкету Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських услуг у позивача, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна».

05.01.2013 року відповідачці було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до Тарифів якої ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних від суми заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом 30.09.2015 року сума заборгованості по кредиту становить 19011,92 грн. з яких: - 4900,00 грн. заборгованість за кредитом; - 11030,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 881,52 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 23.09.2010 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачкою ОСОБА_2 порушено умови кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості за кредитним договором, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача 19011,92 грн. є обґрунтованими.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, та сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня прострочення платежу.

За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково з таких підстав.

В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що 23.09.2010 року ОСОБА_2 стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також підписала Анкету Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських услуг у позивача, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна».

05.01.2013 року відповідачці було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до Тарифів якої ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних від суми заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Встановлено, що в анкеті-заяві від 23 вересня 2010 року містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. При цьому, у вказаній анкеті-заяві від 23 вересня 2010 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обовязковість яких передбачено Умовами і правилами надання банківських послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено укладення з відповідачем 23 вересня 2010 року договору про надання банківських послуг, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Тому відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

Колегія суддів вважає, що в анкеті-заяві від 23 вересня 2010 року відповідач лише виявила бажання оформити на своє імя кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна Gold» та погодила, що ця заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і погоджується з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Вона зобов'язується виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивачем на надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брала на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено виникнення у відповідача зобовязань за кредитним договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2 вчиняла дії щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання нею факту отримання кредитних коштів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Так, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 4900,00 грн. (а.с. 3), яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки ОСОБА_2 у період з 05 січня 2013 року по 08 квітня 2014 року фактично користувалася наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитними коштами., а умовами договору не встановлено розмір процентів за користування ними, то їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст.1048 ЦК України, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

По справі встановлено, що останній платіж на погашення кредиту позичальник здійснила 08 квітня 2014 року у сумі 450 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 23 вересня 2010 року у розмірі 4900,00 грн., яка складається із: заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1 809 грн. 17 коп.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки при його ухваленні судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі позову сплатило судовий збір у розмірі 1 218 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 847 грн. 12 коп.

Керуючись ст. 7, 328, 355, 356, ЦК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Павліни задовольнити частково.

Заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: 09003, АДРЕСА_1, НОМЕР_1, ІПН: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 49094, м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, заборгованість за кредитним договором у розмірі 4900,00 гривень ( чотири тисячі девятсот грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" 847,12 грн.(вісімсот сорок сім гривень 12 коп.) судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: