АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року

м. Рівне

Справа № 570/3461/17

Провадження № 22-ц/787/428/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів:Хилевича С. В., Шеремет А. М.,

секретар судового засідання - Вихотень Я. В.

учасники справи:

скаржник (стягувач у виконавчому провадженні) - ОСОБА_3,

боржники - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року в складі судді Остапчук Л.А., постановлену у м. Рівне, відомості про дату виготовлення повного тексту ухвали відсутні,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України вредакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_6 звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області із скаргою про визнання бездіяльності незаконною. На її обґрунтування зазначав, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року по справі № 570/5098/14-ц його позов задоволено повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь заборгованість по договору позики у розмірі 200000,00 доларів США, що еквівалентно 5208000,00 грн. та судовий збір в сумі 3654,00 грн. Дане рішення суду не було оскаржене і воно набрало законної сили. На підставі даного рішення були видані виконавчі листи від 30 березня 2015 року і по них були відкриті виконавчі провадження № 50465126 та № 50464693. Проте, через те, що державним виконавцем не було вжито всіх належних та допустимих заходів, спрямованих на примусове виконання судового рішення, посадові особи упродовж тривалого часу рішення суду не виконували та фактично надали боржникам час на укриття майна та коштів, скаржник у своїй скарзі просить визнати незаконною бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області, що призвело до ухилення боржниками від виконання рішення суду.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3, громадянина Польщі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати, а саме судовий збір в сумі 320 гривень.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що державним виконавцем були здійснені всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, в межах і в спосіб, передбачених законодавством України. Суд також врахував, що скаржником не було наведено доказів на підтвердження доводів, наведених у скарзі.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що ним була подана скарга про визнання бездіяльності посадових осіб відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в рамках цивільної справи № 570/5098/14-ц, в якій ним сплачено судовий збір і судом винесено рішення, проте суд розглянув її в рамках іншої справи - № 570/3461/17. Заперечує проти стягнення з нього судового збору оскаржуваною ухвалою, оскільки ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не передбачає його справляння за подання скарги на дії посадових осіб ДВС, адже є заключною стадією цивільного процесу. Звертає увагу на порушення строків розгляду скарги місцевим судом та пояснює, що всупереч встановленому ст. 450 ЦПК України десятиденному строку розгляду, оскаржувана ухвала була постановлена через 125 днів після її подачі. Вважає, що таке зволікання суду щодо розгляду дало можливість посадовим особам ДВС вчинити кілька необхідних виконавчих дій у цей період. Стверджує, що на виконанні у відділ ДВС перебуває два виконавчі листи про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_7, проте в ухвалі місцевий суд посилається на одне виконавче провадження - № 50465126, тоді як скарга подана в рамках виконавчого провадження № 50464693. Покликається на те, що невиконання посадовими особами відділу ДВС протягом тривалого часу рішення суду надало можливість боржникам приховати майно та кошти, а той факт, що обидва боржники мають один реєстраційний номер облікової картки платника податків, свідчить про їх недобросовісну поведінку. З наведених підстав просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про задоволення скарги та повернути судовий збір.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року Рівненським районним судом Рівненської області видано два виконавчі листи: про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованості за договором позики на користь ОСОБА_3 та про стягнення судового збору в сумі 3 654 грн. на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року, яке набрало законної сили 20 квітня 2015 року, Строк пред'явлення виконавчих листів до виконання встановлено до 20 квітня 2016 року (а.с.8-11)

ОСОБА_3 звернувся до відділу ДВС із заявами про примусове виконання рішення суду і надав відповідні виконавчі документи щодо стягнення з ОСОБА_5 03 березня 2016 року та 09 березня 2016 року - стосовно стягнення з ОСОБА_4.

11 березня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області Очкуренко В.М. були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.12,14).

14 березня 2016 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_4 виконавчий збір у розмірі 521165,40 грн.

Після відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем вчинялися заходи спрямовані на примусове виконання рішення суду, зокрема: після встановлення, що за ОСОБА_4 наявні відкриті рахунки у ПАТ "ПУМБ" та Рівненській Філії ПАТ КБ "ПриватБанк", державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника від 26 грудня 2016 року, що підтверджується листом ПАТ "ПУМБ" № 116/2379/07 від 13 червня 2017 року та листом ПАТ КБ "ПриватБанк" від 19 червня 2017 року № 20.1.0.0.0/7-20170615/5596.

26 грудня 2016 року, з метою перевірки майнового стану боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, державним виконавцем було спрямовано запити до ГУ статистики у Рівненській області, Територіального сервісного центру МВС в Рівненської області, Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби інтелектуальної власності України, Державної авіаційної служби України, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, Сектору нагляду за учасниками ринку цінних паперів у Рівненській області, Державної прикордонної служби України, Управління ДМС у Рівненській області, Начальнику управління Держпраці у Рівненській області, Начальнику Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області.

Згідно відповіді, наданої територіальним сервісним центром 5641 в Рівненській області № 31/17/5641-182 від 20 січня 2017 року, за боржником ОСОБА_4 зареєстровані транспортні засоби, які постановою державного виконавця від 08 червня 2017 року оголошено в розшук. Згідно цієї відповіді транспортні засоби за ОСОБА_5 не зареєстровані. Аналогічна інформація міститься і у відповіді цього ж центру № 31/17/5641-3264 від 12 липня 2017 року.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 97242640 від 14.09.2017 року, за боржником ОСОБА_4 зареєстровано на праві спільної часткової власності (1/3 частина) нежилого приміщення, загальна площа 143,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 Дане майно перебуває в іпотеці згідно договору № 759 від 18 липня 2008 року і на нього ще в 2009 році накладено арешт. Інше майно за ОСОБА_4 не зареєстроване. А згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 76978644 від 26.12.2016 року за боржником ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1) нерухоме майно не зареєстроване.

02 жовтня 2017 року, платіжними вимогами списано з арештованих рахунків боржника у банках 3800,00 грн., дані кошти згідно розпорядження № 50465126 розподілені в порядку визначеному ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

14 червня 2017 року державним виконавцем було скеровано до Рівненського міського суду Рівненської області подання про тимчасове обмеження ОСОБА_4 та подання про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2017 року (справа № 569/9304/17) та ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2017 року (справа № 569/9303/17) в задоволенні подання в обох випадках - відмовлено.

У відповідності до вимог ст.18, 19 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем за вих. № 7-4627 та № 7-7627 від 24.05.2017 року направлено вимогу, якою зобов'язано боржників з'явитися до державного виконавця.

З відповідей ДФС та Пенсійного фонду України вбачається, що боржник ОСОБА_4 офіційно не працює.

Постановою державного виконавця від 30 травня 2017 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_5.

Згідно заяви боржника ОСОБА_4 від 19.10.2017 року нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, у нього відсутнє; рухоме майно перебуває у заставі банків, він офіційно не працевлаштований і на даний час немає доходів.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Наведені обставини свідчать про те, що дії державного виконавця відповідають вимогам закону і ними права ОСОБА_3 не були порушені, а також безспірно вказують на те, що державним виконавцем з моменту відкриття виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» здійснювалися дії, направлені на виконання судового рішення, що в свою чергу спростовує відповідні покликання апеляційної скарги.

Вчиняючи дії на виконання виконавчого провадження про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості та судового збору на користь ОСОБА_3, державний виконавець діяв правомірно, в рамках вказаного виконавчого провадження та в межах своїх повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Що стосується доводів апелянта про те, що державним виконавцем в силу бездіяльності останнього фактично було надано час боржникам час на укриття майна та коштів, то вони апеляційним судом оцінюються критично, оскільки не відповідають матеріалам справи та виконавчого провадження і не підтвердженими належними доказами. Судом не здобуто доказів вини державного виконавця в тому, що у боржників немає майна, на яке можливо звернути стягнення, і такого майна у них не було як на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, так і на момент відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що державним виконавцем були вчинені всі належні виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, а тому відсутні законні підстави для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що місцевим судом неправомірно стягнуто із скаржника судовий збір за подачу скарги.

Ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні ЦПК України, ні Законом України «Про судовий збір» не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 громадянина Польщі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 судового збору в сумі 320 гривень - скасувати.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Судовий збір в сумі 325 гривень 40 копійок, сплачений за подачу апеляційної скарги, повернути ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Хилевич С. В.

підпис Шеремет А. М.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.