Провадження № 2/520/2492/18
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О.,
представника позивача, яка є також представником третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою,
14 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 6 в будинку № 6 по вул. 411 Батареї в м. Одесі.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 28 листопада 2017 року справу прийняла до провадження суду.
15 березня 2018 року до канцелярії суду надійшов позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою.
З позовних вимог вбачається, що позивач також просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 6 в будинку № 6 по вул. 411 Батареї в м. Одесі.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона є наймачем квартири № № 6 в будинку № 6 по вул. 411 Батареї в м. Одесі. Стверджує, що разом з нею та її сином ОСОБА_2 на спірній житловій площі зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в квартирі не проживають.
Позивач вказує на те, що факт перебування відповідачів на реєстраційному обліку за даною адресою перешкоджає їй в повній мірі реалізовувати право користування квартирою, крім того, вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюються з кількості зареєстрованих за адресою осіб.
У звязку з наведеним, на підставі статей 71,72 ЖК України просила задовольнити позов, вказуючи на те, що її права відповідального наймача порушені.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2018 року було прийнято до провадження суду позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У судове засідання зявилась представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1, що є також представником третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5, яка позови підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовних заявах.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 25 від 18.01.2007 року позивача ОСОБА_5 визнано наймачем житлової площі, що складається із однієї кімнати, площею 19,0 кв.м., ізольованої квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найма, та їй особистий рахунок на вказану житлову площу.
ОСОБА_6 довідки (з місця мешкання про склад сімї та реєстрацію) № 264 від 05.10.2017 року, вбачається що в квартирі АДРЕСА_1, крім позивача ОСОБА_5, також зареєстровані: її син ОСОБА_2, сестра ОСОБА_3 та племінник ОСОБА_4.
ОСОБА_6 про не проживання в квартирі, складеного сусідами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підпис яких посвідчено начальником дільниці № 7 КП «ЖКС «Чорноморський», вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2000 року не проживають в спірній квартирі.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право.
ОСОБА_6 ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
ОСОБА_6 ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців
Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.).
Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги в підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачі більше шести місяців відсутні за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несуть. Отже відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, відповідачі є особами, що втратили право користування вказаним житловим приміщення
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 71,72 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК України , суд,
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням, та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий 22.12.1999 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2 виданий 19.06.1997 року такими, що втратили право користування квартирою № 6 в будинку № 6 по вул. 411 Батареї в м. Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.
Суддя Куриленко О. М.