П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Київ

Справа № 757/59807/17-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/3569/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Лісовська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року, постановлену під головуванням судді Литвинової І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Зубцова ОлександраОлександровича, старшого оперуповноваженого ВБКОЗ Управління Служби безпеки України у Вінницькій області Сидорука Олександра Володимировича, старшого оперуповноваженого ВБКОЗ Управління Служби безпеки України у Вінницькій області Береговича Василя Віталійовича, оперуповноваженого 3-го сектору ВБКОЗ Управління Служби безпеки України у Вінницькій області Мальованого ОлегаМиколайовича, начальника 3-го сектору ВБКОЗ Управління Служби безпеки України у Вінницькій області Плахотнюка Юрія Васильовича про визнання дій незаконними,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Генеральної прокуратури України, старшого слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України Зубцова О.О., старшого оперуповноваженого ВБКОЗ Управління СБУ у Вінницькій області Сидорука О.В., старшого оперуповноваженого ВБКОЗ Управління СБУ у Вінницькій області Береговича В.В., оперуповноваженого 3-го сектору ВБКОЗ Управління СБУ у Вінницькій області Мальованого О.М., начальника 3-го сектору ВБКОЗ Управління СБУ у Вінницькій області Плахотнюка Ю.В. про визнання дій незаконними.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, у якій старшим слідчим в ОВС ГПУ ЗубцовимО.О. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2014 року проведено обшук з метою відшукання та вилучення неправомірної вигоди - грошових коштів, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000956 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України, та здійснювалося (станом на час розгляду клопотання) Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України. Під час проведення обшуку були також присутні інші відповідачі у справі, а саме, старші оперуповноважені в ОВС ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області Сидорчук О.В. та Берегович В.В., начальник сектору ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області Плахотнюк Ю.І. та оперуповноважений ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області Мальований О.М.

Посилаючись на неправомірність дій відповідачів, порушення ними недоторканності її житла під час вчинення такої слідчої дії в указаному кримінальному проваджені як обшук, просила суд визнати незаконними дії Генеральної прокуратури України щодо забезпечення слідчому Зубцову О.О. відрядитись до м. Вінниці для виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2014 року, а також незаконними дії Зубцова О.О., Сидорука О.В., Береговича В.В., Мальованого О.М та Плахотнюка Ю.В. щодо проникнення та проведення обшуку у спосіб, не передбачений законодавством, в належному їй житлі - у квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що суд дійшов помилкового висновку, що обставини, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, виникли у зв'язку із проведенням досудового розслідування Головним слідчим управлінням ГПУ відповідного кримінального провадження, проте, вони виникли, саме, у зв'язку із неправомірними діями відповідачів у справі.

Крім того, постановляючи ухвалу про закриття провадження, суд роз'яснив їй право на звернення до суду у порядку, визначеному КАС України, з приводу оскарження акту індивідуальної дії, але предмет заявленого нею позову не містить вимог щодо оскарження цього акту. Також суд не врахував, що вона не є стороною відповідного кримінального провадження, а тому не має можливості оскаржити дії відповідачів у порядку КПК України.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

22 березня 2018 року у справі відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 11 квітня 2018 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, надіслала на адресу суду заяву про розгляд апеляційної скарги у її відсутність. Також в заяві зазначила, що підтримує доводи апеляційної скарги, та просить її задовольнити.

Мальований О.М. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Генеральної прокуратури України, відповідачі Зубцов О.О., Сидорук О.В., Берегович В.В., Плахотнюк Ю.В. у судове засідання не з'явились, про місце, дату та час розгляду справи всі відповідачі повідомлені належним чином. Відзив на апеляційну скаргу до суду не подавали. За таких підстав колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно положень ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання дій відповідачів незаконними.

19 жовтня 2017 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва відкрито провадження у зазначеній вище справі (а.с.12).

18 грудня 2017 року представник відповідача Генеральної прокуратури України надіслав клопотання про закриття провадження у справі, обґрунтовуючи його тим, що вказана справа не підсудна Печерському районному суду міста Києва та не може розглядатись в порядку цивільного судочинства, оскільки питання щодо визнання протиправними дій слідчого в кримінальному провадженні повинно вирішуватися відповідним судом, у порядку, передбаченому КПК України, а визнання незаконними дій Генеральної прокуратури України щодо забезпечення слідчому Зубцову О.О. відрядитись до м. Вінниці - у порядку адміністративного судочинства. З огляду на викладене, просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (а.с.53-55).

Закриваючи провадження у цивільній справі, суд першої інстанції, виходив із того, що заявлений ОСОБА_1 спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, у якій старшим слідчим в ОВС ГПУ Зубцовим О.О., на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2014 року Цокол Л.І.(справа № 757/28180/14-к), проведено обшук, з метою відшукання та вилучення неправомірної вигоди - грошових коштів, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000956, досудове розслідування у якому розпочато 23 вересня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України, та здійснювалося (станом на час розгляду клопотання органу досудового розслідування та виконання ухвали слідчого судді) Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України (а.с.8, 9-10, 11, 12-13).

У протоколі обшуку зазначено, що під час його проведення 06 жовтня 2014 року були присутні також старші оперуповноважені в ОВС ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області Сидорук О.В. та Берегович В.В., начальник сектору ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області Плахотнюк Ю.І. та оперуповноважений ВБКОЗ УСБУ у Вінницькій області Мальований О.М, відповідачі у справі (а.с.12-13).

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивачка посилалась на неправомірність дій відповідачів, порушення ними недоторканності її житла під час проведення обшуку в належній їй квартирі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги нормами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному.

Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 оспорює правомірність дій слідчого Зубцова О.О. та працівників Управління СБУ у Вінницькій області під час проведення у її квартирі такої слідчої дії як обшук, дозвіл на проведення якого надано ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2014 року, в межах досудового розслідування, яке проводиться Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 000095, що за своєю суттю є оскарженням дій відповідачів як суб'єктів владних повноважень, а тому даний спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не може оскаржити дії відповідачів у кримінальному провадженні, оскільки не є стороною відповідного кримінального провадження, в межах якого проводилася слідча дія, заслуговують на увагу, оскільки власник майна, де вчинено обшук, не відноситься до переліку осіб, яким відповідно до вимог ст.303 КПК України надано право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. В той же час це не впливає на правильність висновку суду щодо закриття провадження у справі, оскільки заявлений ОСОБА_1 позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки предметом даного спору є оскарження дій відповідачів як суб'єктів владних повноважень, а тому заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 24 квітня 2018 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль