Справа № 463/895/18
Провадження № 2/463/1117/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Миличук У.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

в м. Львові

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення в квартиру,

в с т а н о в и в :

позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про вселення в третю кімнату в квартирі №8 у будинку №51, що знаходиться по вул. Зеленій у м. Львові.

Ухвалою суду від 29.01.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін у судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що у відповідності до свідоцтва про право власності вони та відповідачі є співвласниками квартири № 8 в будинку № 51 на вул. Зеленій у м. Львові. Зазначили, що починаючи з 2006 року між сімєю позивачів та сімєю відповідачів почали виникати непорозуміння з приводу порядку користування та володіння спільним майном квартирою, відповідач ОСОБА_4 стала вважати, що квартира повністю належить виключно їй та її дітям, створювала умови неможливого спільного проживання в квартирі їх сімей, влаштовуючи регулярні скандали, у звязку із чим вони були змушені переселитися та проживати окремо. Скориставшись цими обставинами, відповідач повністю захопила усі кімнати в квартирі та стала чинити їм перешкоди у доступі до квартири. У звязку з такими незаконними діями відповідачів позивачі змушені були вдатись до судового втручання шляхом подання позову до суду про встановлення порядку користування квартирою. Рішенням суду їм виділено у користування у квартирі АДРЕСА_1 третю житлову кімнату, що позначена на технічному плані квартири під № 8, площею 23,5 кв.м. Після набрання рішенням суду законної сили вони вирішили вселитись у виділене судом житлове приміщення. Проте відповідачі їх не допускають у житло. З даного приводу було звернення до правоохоронних органів з заявою про незаконні дії, однак листом Личаківського відділу поліції було надано відповідь та рекомендовано звернутись до суду оскільки відносини, які склались між сторонами носять цивільно-правовий характер. А тому просять позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов та дав аналогічні пояснення. Представник позивачів додатково пояснив, що позивачі мають намір проживати в даній житловій кімнаті, і оскільки зі сторони відповідачів чиняться перешкоди, змушені були звернутись в правоохоронні органи. Також позивачі звертався неодноразово до виконавчої служби із виконавчим листом Личаківського районного суду виданого 25.10.2017 на рішення Личаківського районного суду м. Львові по справі №463/1128/16-ц від 29.09.2016. На дані заяви одержав відповідь, про те що саме виконання даного рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, тому наявні обставини виключають здійснення виконавчого провадження. Оскільки відповідачі чинять перешкоди позивачам, як співвласникам житла у його користуванні, просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про дату та час була повідомлена належним чином, забезпечила явку свого представника.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Подали до суду 02.04.2018 відзив на позов. В даному відзиві зазначають, що з позовними вимогами не погоджуються, у звязку з тим, що дійсно згідно свідоцтва про право власності №Л05784 сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_2, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Позивачі не проживають у даній квартирі з 1998 року, а фактична адреса їх проживання знаходиться у м. Львові по вул. Коциловського, 10/30. За час окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не сплачували комунальні послуги, не цікавились житлом у інший спосіб. Також для вселення має бути законна та обґрунтована підстава на це. Відповідно до ст.58 ЖК України єдиною підставою для вселення в житлове приміщення є ордер. Такий позивачам не видавався, а тому відсутні правові підстави для вселення позивачів у квартиру. Крім того вважають, що рішенням Личаківського районного суду м. Львові по справі №463/1128/16-ц від 20.09.2016 залишено без уваги всі доводи позивачів про чинення їм будь-яких перешкод у користуванні даним приміщенням. Відповідачами вже після набрання законної сили рішення від 20.09.2016 не чинились жодних перешкод у користуванні квартирою №8 у будинку №51 по вул. Зеленій у м. Львові, а також кімнатою квартири №8, що виділена судом у користуванням позивачів. Позивачі не звертались із вимогою надати їм доступ до квартири. Враховуючи вище викладене просять у задоволенні позовних вимог про вселення відмовити.

Згідно зі ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе завершити розгляд справи на підставі зібраних по справі доказів без участі відповідачів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_3 є спільною власністю сторін.

Згідно із рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2016 (а.с.6-7), ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 виділено у користування в квартирі №8 на вул. Зеленій, 51 у м. Львові: третю житлову кімнату, що позначена на технічному плані квартири під № 8, площею 23,5 кв.м. ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 виділено у користування в квартирі № 8 на вул.Зеленій,51 в м.Львові: першу житлову кімнату, що позначена на технічному плані квартири під № 5, площею 18,8 кв.м. та другу житлову кімнату, що позначена на технічному плані квартири під № 7, площею 16,6 кв.м. Приміщення кухні під № 3, площею 10,4 кв.м., ванної кімнати під № 6, площею 3,1 кв.м., вбиральні під № 2 площею 1,4 кв.м., коридору під № 1 площею 7,0 кв.м., комірки під № 4, площею 4,0 кв.м. та підвалу, площею 16,0 кв.м. залишено у спільному користуванні усіх співвласників квартири.

Ухвалою від 29.08.2017 Апеляційного суду Львівської області рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2016 залишено без змін (а.с.8-9).

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1, 7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що між сторонами існує тривалий конфлікт з приводу порядку користування житловими приміщеннями квартири АДРЕСА_3, який був урегульований в судовому порядку рішенням суду від 20.09.2016.

При цьому, вони неодноразово звертались до виконавчої служби із заявами (а.с.35, 36) про звернення до виконання виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова виданого 25.10.2017 на рішення Личаківського районного суду м. Львова по справі №463/1128/16-ц від 20.09.2016. Як ствердив представник позивача, такі заяви були залишені без виконання, оскільки виконання даного рішення не передбачало застосування заходів примусового виконання рішення шляхом вселення.

Крім цього, із змісту листа Личаківського відділу поліції від 15.11.2017 (а.с.6) вбачається, що позивачі зверталися з приводу неправомірних дій відповідачів щодо чинення перешкод у користуванні квартирою. Однак, у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення їм було відмовлено, оскільки в матеріалах заяви відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення. Одночасно розяснено, що відносини, які скались між позивачами та відповідачами мають виключно цивільно-правовий характер та для їх вирішення необхідно звернутись з позовом до суду.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачами з часу набрання рішенням суду від 20.09.2016 вчинялися дії, спрямовані на реалізацію свого права користування нерухомим майном житловим приміщенням, однак враховуючи той факт, що на даний час таке не реалізоване, а відповідачі проживаючи в квартирі позовні вимоги заперечують та в добровільному порядку не надають можливості позивачам користуватися спільним майном, тому слід прийти до переконання, що діями відповідачів порушується право позивачів на вільне користування належним їм на праві власності нерухомим майном, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом усунення перешкод та їх примусовому вселенню в житло. А тому позов слід задоволити.

Одночасно, суд не приймає до уваги заперечення відповідачів, що єдиною підставою для вселення позивачів у житлове приміщення є ордер, оскільки положення ст.58 ЖК України врегульовують порядок вселення у житлове приміщення державного або громадського фонду, та не поширюються на житлові приміщення, що перебувають у приватній власності.

Задовольняючи позовні вимоги, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, на відповідачів у рівних частках слід покласти судові витрати понесені позивачами у справі, а саме судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 274-279, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задоволити.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_3 до третьої житлової кімнати квартири №8 у будинку №51, що знаходиться по вул. Зеленій у м. Львові.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 (місце проживання: 79017, м. Львів, вул. Зелена, 51/8), ОСОБА_5 (місце проживання: 79017, м. Львів, вул. Зелена, 51/8), ОСОБА_6 (місце проживання: 79017, м. Львів, вул. Зелена, 51/8) в користь ОСОБА_1 (місце проживання: 79017, м. Львів, вул. Коціловського, 10/30, і.н. НОМЕР_1), ОСОБА_3 (місце проживання: 79017, м. Львів, вул. Коціловського, 10/30, і.н. НОМЕР_2) понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 704, 80 гривень та судові витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень, що разом становить 1704, 80 грн (тисяча сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Дата складання повного рішення - 24.04.2018 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Жовнір Г.Б.