У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Цукурової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії ДВС Подільського РУЮ в м.Києва про скасування постанови про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з вимогою скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що він звернувшись до нотаріуса для відчуження належного майна, встановив, що квартира перебуває під обтяженням з 2004 року на підставі постанови ВДВС Подільського РУЮ м. Києва. Вказав, що він звернувся до виконавчої служби з проханням зняти арешт з нерухомого майна, однак останні повідомили, що зняти арешт вони не мають можливості, у зв'язку з тим, що у виконавчої служби відсутні дані про накладення арешту. Оскільки відповідачем арешт не скасовано, виконавчого провадження, на підставі якого було вчинено арешт, не виявлено просила суд звільнити майно з-під арешту.

У судове засідання заявник не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив розглядати справу за його відсутності.

Представник ДВС Подільського РУЮ в м.Києві у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Просив розглядати справу за його відсутності. Повідомив, що матеріалів виконавчого провадження у відділі державної виконавчої служби Подільського району м. Києва не перебувають.

Суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 5).

Відповідно до інформаційної довідки, заборону було накладено постановою АК № 494112 відділу ДВС Подільського РУЮ в м. Києва 20.05.2004 року (а.с. 6).

Як вбачається з листа Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, виконавчого провадження відносно позивача не перебувають.

Заявник зазначає, що не може повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном, у зв'язку з тим, що на нього накладено заборону.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У такому випадку виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Положеннями ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.

У ч.1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексу.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

На час розгляду справи встановлено, що відсутнє виконавче провадження, що унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Враховуючи наявність накладеного арешту на приміщення, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

На підставі наведеного, ст. ст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 16, 317, 319, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 447-453 ЦПК України суд, п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017р., суд,- -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження майна, а саме : з квартири АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1 ( ідентифік. номер НОМЕР_1, зареєстрований : АДРЕСА_1), накладений постановою відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м.Києві від 20.05.2004р. серії АК № 494112.

Ухвала суду може бути оскаржене протягом 15 днів з дня проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва.

Якщо було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в цей же строк з дня вручення йому копії рішення (ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГ. Б. Супрун