АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 752/4111/16-ц Головуючий у 1-й інстанціїсуддя: Хоменко О.Л.

26 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням збільшених позовних вимог просила встановити, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; внести зміни до актового запису №1103 про реєстрацію народження ОСОБА_3 та до актового запису №473 про народження ОСОБА_4, виключивши відомості про батька ОСОБА_5.; батьком дітей записати ОСОБА_2, громадянина України, уродженця м. Києва; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09.03.2013 до досягнення ними повноліття.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.10.2017 позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Внесено зміни до актового запису №1103 про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 09.07.2009, виключивши відомості про батька ОСОБА_5.; батьком дитини записати ОСОБА_2

Внесено зміни до актового запису №473 про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві 06.03.2012, виключивши відомості про батька ОСОБА_5.; батьком дитини записати ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.03.2016 і до повноліття дітей.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/78/2018
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення способу та розміру стягнення аліментів та задовольнити в цій частині позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на не дослідження належним чином судом доказів, неповне встановлення обставин справи, застосування норм, які втратили чинність.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд присуджує аліменти у твердій грошовій сумі за вибором та за заявою того з батьків з ким проживає дитина. Вказує, на неврахування стану здоров'я дітей та наявності рухомого й нерухомого майна у відповідача. Зазначає, що судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6. просила позовні вимоги задовольнити частково та визначити розмір на утримання синів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину від дня ухвалення рішення і до досягнення ними повноліття. Зазначила, що відповідач намагається добросовісно виконувати свій обов'язок утримувати двох неповнолітніх дітей. Разом з тим, сплачувати 3 000 грн. на кожну дитину батько не має можливості, оскільки такій розмір не відповідає його зарплаті та в даний час наявні проблеми з роботою.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

У судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 зазначила на можливість сплати на утримання синів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину від дня ухвалення рішення і до досягнення ними повноліття. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Рішення суду в частині визнання батьківства не оскаржується, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

З огляду на те, що відповідач офіційно працевлаштований та має постійний дохід, суд вважав за необхідне на підставі ст. 181 СК України стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дітей у частці від його доходу, та з урахуванням стану здоров`я дітей визначив розмір аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на двох дітей.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 2008 року по листопад 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_4.

Батьком дітей у свідоцтві про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 та у свідоцтві про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 записаний ОСОБА_5. (а. с. 6-9).

ОСОБА_2 визнав факт свого батьківства відносно дітей.

Відповідно до довідки ТОВ «ДАРТ» вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді бортпровідника з 01.10.2015 та його дохід за період з 01.10.2015 по 31.10.2016 склав 33 329,53 грн. (а. с. 66). Згідно відомостей Державної фіскальної служби в період 2014 року по І квартал 2017 року відповідач отримав від податкових агентів наступні доходи: у 2014 році в ТОВ «ДАРТ» - 5 663,36 грн., в ТОВ «Авіаційна компанія «Роза вітрів» - 15 448,68 грн.; у 2015 році в ТОВ «ДАРТ» - 14 204,63 грн.; у 2016 році в ТОВ «Авіакомпанія «ХОРС» - 4 597,72 грн., в ТОВ «ДАРТ» - 33 771,73 грн.; у 2017 році - в ТОВ «Авіакомпанія «ХОРС» - 8 974,31 грн., в ТОВ «ДАРТ» - 9 381,52 грн. (а. с. 122).

ОСОБА_1, зазначаючи, що відповідач перестав піклуватися про дітей, близько трьох років матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим звернулася із відповідним позовом до суду.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст. 181 СК України, при відсутності укладеного в порядку передбаченому ст. 189 СК Україниміж батьками договору про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, аліменти стягуються у судовому порядку на користь того з батьків, з ким проживає дитина та хто її утримує.

Відповідно до п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, згідно якого за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що сини сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з матір'ю ОСОБА_1, батько дітей перестав про них піклуватися та не надає матеріальної допомоги.

Відповідно до довідки ТОВ «ДАРТ» вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді бортпровідника з 01.10.2015 та його дохід за період з 01.10.2015 по 31.10.2016 склав 33 329,53 грн. (а. с. 66).

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо необхідності стягнення аліментів правильними, разом з тим не може погодитись із визначеним порядком та розміром.

Аналіз ст. 181 СК України свідчить про те, що кошти на утримання дитини присуджується за рішенням суду у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, дійшов невірних висновків щодо стягнення аліментів з порушенням норм матеріального права.

За наведених обставин рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення вказаних позовних вимог.

Вирішуючи справу по суті колегія суддів вважає наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі, як просила позивач відповідно до чинних норм матеріального права.

Щодо розміру аліментів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно дост. 141 СК Українибатько і мати мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене та те, що у відповідача відсутні інші діти та інші особи, які перебувають на його утриманні, рівність обов'язку батьків по утриманню дітей, майновий стан ОСОБА_2, якиймає задовільний стан здоров'я, колегія суддів вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16.03.2016 і до повноліття дітей.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на не вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, оскільки додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2018 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 за позовну вимогу про визнання батьківства (а. с. 195-196).

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, у зв'язку з чим абзац п'ятий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16 березня 2016 року і до повноліття дітей.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк