Дата документу 15.03.2018 Справа № 554/7944/17
Справа №554/7944/17
Провадження2/554/193/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2018 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Полтаві ради, про визнання права власності на нерухоме майно , -

встановила:

Позивач 10.10.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерне товариство "Придніпровські магністральні Нафтопроводи"про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Оскільки вона, з 2002 року фактично володіє квартирою №213, по вул. Героїв АТО, будинок 63, в м. Полтава, на підставі Ордеру на жиле приміщення №399, виданого виконавчим комітетом Полтавської міської ради від 10 грудня 2002 року. Ордер видавався на двох громадян, а саме на ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Вказує, що згідно архівного витягу з протоколу №16 засідання виконавчого комітету Полтавської міської ради від 13 листопада 2002 року, рішенням №324 від 13 листопада 2002 року «Про заселення окремих квартир та часткову зміну рішень міськвиконкому», вирішено заселити ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 (нова назва вулиці Героїв АТО), в м. Полтава. Ця квартира побудована ОСОБА_2 акціонерним товариством «Придніпровські Магістральні Нафтопроводи» згідно з договором на дольову участь у будівництві.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, загальна площа якої складає 37,5 кв.м., житлова площа 18,3 кв.м., складається з 1-а (5) кімната площею 18,3 кв.м, коридору (1) площею 4,8 кв.м., комори (2) площею 1,4 кв.м., санвузла (3) площею 3,3 кв.м., кухні (4) площею 7,3 кв.м., балкону площею 2,4 кв.м.

На початку 2017 року ОСОБА_3 добровільно змінив місце реєстрації проживання, з метою приватизації квартири ОСОБА_1 одноособово. Однак, виконавчий комітет Полтавської міської ради відмовив у прийняті заяви та документів на приватизацію квартири, у звязку з відсутністю інформації щодо передачі квартири до комунальної власності міста.

На підставі цього Позивачка позбавлена свого законного права на приватизацію житла в поза судовому порядку.

27.02.2018 року, представник Позивача подав заяву про заміну Відповідача на належного, а саме на Шевченківську районну в м. Полтаві раді.

15.03.2018р. Представник Позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з 2002 року фактично володіє квартирою №213, по вул. Героїв АТО, будинок 63, в м. Полтава. Підставою для вселення в квартиру є Ордер на жиле приміщення №399, виданий виконавчим комітетом Полтавської міської ради від 10 грудня 2002 року. Ордер видавався на двох громадян, а саме на ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Позивачем надано архівний витяг з протоколу №16 засідання виконавчого комітету Полтавської міської ради від 13 листопада 2002 року, рішенням №324 від 13 листопада 2002 року «Про заселення окремих квартир та часткову зміну рішень міськвиконкому», вирішено заселити ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в квартиру №213 в будинку №63, вулицяКрасіна (нова назва вулиці Героїв АТО), в м. Полтава. Квартира побудована ОСОБА_2 акціонерним товариством «Придніпровські Магістральні Нафтопроводи», згідно з договором на дольову участь у будівництві.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, загальна площа якої складає 37,5 кв.м., житлова площа 18,3 кв.м., складається з 1-а (5) кімната площею 18,3 кв.м, коридору (1) площею 4,8 кв.м., комори (2) площею 1,4 кв.м., санвузла (3) площею 3,3 кв.м., кухні (4) площею 7,3 кв.м., балкону площею 2,4 кв.м.

В 2017 року ОСОБА_3 добровільно змінив місце реєстрації проживання, з метою приватизації квартири ОСОБА_1 одноособово. Однак, виконавчий комітет Полтавської міської ради відмовив у прийняті заяви та документів на приватизацію квартири, у звязку з відсутністю інформації щодо передачі квартири до комунальної власності міста. На підставі цього Позивач позбавлена свого законного права на приватизацію житла в позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом.

Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, встановлені обставини по справі підтверджені доказами, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,263-265,280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 344ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Полтаві ради, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 (колишня вулиця Красіна) , в м. Полтава, загальна площа якої складає 37,5 кв.м., житлова площа 18,3 кв.м., складається з 1-а (5) кімната площею 18,3 кв.м, коридору (1) площею 4,8 кв.м., комори (2) площею 1,4 кв.м., санвузла (3) площею 3,3 кв.м., кухні (4) площею 7,3 кв.м., балкону площею 2,4 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.В.Тімошенко