АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 635/3603/17

провадження № 22-ц/790/1734/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивача - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області, ухвалене 18 серпня 2017 року, під головуванням судді Караченцева І.В., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP81841265 від 14.12.2005 р. відповідач ОСОБА_1. отримала кредит у розмірі 3338 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідач свої зобов'язання не виконала, у зв'язку із чим станом на 23.03.2017 р. має заборгованість 11821 грн. 78 коп., яка складається з наступного: 2451 грн. 39 коп.. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8331 грн. 36 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 539 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова).

Враховуючи вищевикладене позивача просить стягнути заборгованість у розмірі 11821 грн. 78 коп. та судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2017 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом не було враховано той факт, зо оскільки кредитний договір не є розірваним чи припиненим позивача має право на отримання процентів за користування кредитними коштами за період з 23 березня 2014 року по 23 березня 2017 року та штрафу за порушення умов зобов'язання в межах загальної позовної давності, визначеної ст.. 257 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, а відповідач заявив про застосування позовної давності, що є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції.

Судом встновлено, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP81841265 від 14.12.2005 р. відповідач ОСОБА_1. отримала кредит у розмірі 3338 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно наданого представником позивача розрахунку, відповідач станом на 23.03.2017 р. має заборгованість - 11821 грн. 78 коп., яка складається з наступного:

- 2451 грн. 39 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 8331 грн. 36 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина);

- 539 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно пункту 5.5 Умов надання споживчого кредиту терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Проте, позивачем не надано доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення позовної давності, ці Умови відповідачкою не підписувались, тому не можна зробити висновок про те, що умовами надання споживчого кредиту в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, було передбачено збільшення позовної давності.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа № 6-240цс14).

Отже колегія суддів вважає за необхідне виходити із загального строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України.

Із розрахунку позивача (а.с. 5) вбачається, що заборгованість за тілом кредиту відсутня у відповідача з 29.05.2014 року, останній платіж за договором здійснено відповідачем 16.06.2014 року.

Із позовом до суду позивач звернувся лише 04.07.2017 року, тобто з пропуском позовної давності.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності (а.с. 25)

За таких обставин, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 212 - 214, 315 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, застосувавши позовну давність.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області, ухвалене 18 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна