Справа № 627/211/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді - Вовк Л.В.,

з участю секретаря - Солонецької Я.В.,

представника позивача- ОСОБА_7, ОСОБА_1,

представника відповідача- Вязьонова Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства « Турбоатом» про визнання незаконним звільнення та незаконне оформлення на роботу,

в с т а н о в и в :

В березні 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АТ « Турбоатом» про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі.

В позові ОСОБА_2 вказав, що з 01.08.2012 р. був прийнятий на роботу до АТ « Турбоатом» на посаду електрозварника та йому присвоєно третій розряд кваліфікації , а згодом четвертий. Оскільки кваліфікаційний розряд більше не піднімався ,він написав заяву про звільнення та пішов у відпустку, по закінченню якої мало бути оформленим звільнення. В лютому 2017 р. позивач дізнався , що його звільнили не за власним бажанням , а за прогули . Вважаючи незаконні дії відповідача , а саме в оформленні на роботу за розрядом нижчим ,а ніж відображено у документі про освіту та трудовій книжці , неоформленні щорічної відпустки і невиплаті грошових коштів ,незаконному звільненню з роботи за прогули ,невидача трудової книжки , прохав зобов»язати відповідача переоформити прийняття на роботу за тертім розрядом та здійснити доплати ,визнати незаконним звільнення ,стягнути моральну шкоду у сумі 8 400 грн.

Уточнюючи позов , в кінцевій редакції від 04.01.2018 р. ОСОБА_2 просив визнати незаконним оформлення на роботу за 2 розрядом та зобов»язати відповідача переоформити прийняття на роботу за третім розрядом , дату встановлення кваліфікації третього розряду замінити четвертим ; стягнути з відповідача доплату за той час роботи ,коли позивача оформлено за другим розрядом та за третім розрядом ( разом з інфляційними та річними ) у сумі 15 986 грн. ; визнати незаконним звільнення з роботи.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позов , просили задовольнити, в частині моральної шкоди відмовилися.

Представник відповідача позов не визнав , просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши докази по справі , дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.232 КЗпП України вимоги про зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи розглядаються безпосередньо судом як у випадках, коли вони пред»являються окремо, так і тоді, коли вони заявляються разом з вимогами про поновлення на роботі.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВСУ « Про практику розгляду судами трудових спорів « № 9 від 06.11.1992 р. « Про практику розгляду судами трудових спорів ( з наступними змінами ) діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю ,яке включає можливість заробляти собі на своє життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується , а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ , організацій ,на зміцнення трудової та виробничої дисципліни ,на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Відповідно до п.4 ч.1ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом є відсутність працівника на роботі більше трьох годин без поважних причин, тому суд, з'ясовуючи законність звільнення працівника на підставі п.4 ч.1ст.40 КЗпП України, повинен встановити причини відсутності працівника на робочому місці та їх поважність.

Матеріалами справи встановлено , що згідно диплому кваліфікованого робітника НОМЕР_1 від 01.07.2004 р. , ОСОБА_2 у 2004 р. закінчив Краснокутський професійний аграрний ліцей і здобув професію електрогазозварника ( а.с.5)

З додатку до диплому кваліфікованого робітника НОМЕР_2 вбачається , що ОСОБА_2 , рішенням державної кваліфікаційної комісії від 25.06.2004 р. присвоєно кваліфікацію електрогазозварника третього розряду.

На підставі наказу №547 від 01.08.2012 року , 27.07.2012 року ОСОБА_2 ,за власною заявою, працевлаштований на ПАТ « Турбоатом « електрозварником ручної зварки 2-го розряду у 72 цех з випробувальним строком на 1 місяць.

Згідно заяви позивача , ОСОБА_2 31.10.2012 р. переведено електрозварником ручної зварки 3-го розряду.

Після погодження підвищення кваліфікаційного розряду атестаційною комісією ПАТ « Турботатом» ,наказом адміністрації підприємства №1204 від 01.12.2012 р. ОСОБА_2 переведено на посаду електрозварника ручної зварки 2 -го розряду , на підставі протоколу атестаційної комісії №191 від 22.11.2012 р.

Наказом адміністрації підприємства №239 від 01.03.2013 р. ОСОБА_2 переведено на посаду електрозварника ручної зварки 4-го розряду ,на підставі протоколу атестаційної комісії №42 від 01.03.2013 р.

Розділом 4 «Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників .Обробка металу «, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України № 120 від 22.03.2007 р. передбачено , що підвищення кваліфікаційного розряду електрозварювальників здійснюється за умови наявності стажу роботи за професією електрозварювальника нижчого розряду не менше 1-го року.

Відповідно до п.5.1 (вимоги до кваліфікації зварювальників та дефектоскопистів ) Керівного технічного матеріалу « Турбіни парові , газові та гідравлічні .Основні положення за контролем якості зварювальних з»єднань « ( далі- КТМ 108.020.26-77) ,затвердженого наказом Мінекономрозвитку від 20.03.2012 р. №352 , до виконання зварних з»єднань першої, другої та третьої групи парових та газових турбін і першої групи гідравлічних турбін , а також третьої групи гідравлічних турбін ,які виготовляються на експорт ,можуть бути допущені зварювальники ,атестовані у відповідності з « Правилами атестації зварювальників « , затверджених Держгортехнаглядом СРСР від 22.06.1971 р. та які мають посвідчення зварювальника встановленого зразку.

Пунктом 5.2 КТМ 108.020.26-77 визначено , що зварювальники допускаються тільки до тих зварювальних робіт ( включаючи спосіб та положення зварки , зварювальні конструкції і матеріали ) ,які зазначені в їхніх посвідченнях . У разі відсутності в посвідченні відповідних записів , зварювальник до роботи не допускається.

Посвідчення зварювальника за двома способами зварювання (ручне дугове зварювання покритим електродом та дугове зварювання металічним - плавки електродом у активних газах ) ОСОБА_2 отримав у березні 2013 р. та травні 2013 р. відповідно , внаслідок проведення атестаційної комісії на ПАТ « Турбоатом «

Як вбачається з записів трудової книжки загальний стаж ОСОБА_2 до роботи в ПАТ « Турботатом» , на посаді електрозварника складає 8 місяців.

Присвоєний розряд - це вміння виконувати роботу певної складності. Робота за певним розрядом - це виконання роботи певної складності (тобто виконання роботи, яка є необхідною для роботодавця і визначена у робочій інструкції).

Пояснення представника ОСОБА_2 , що позивач незаконно прийнятий на роботу елекрозварювальником 2 розряду та згодом переведений на 3 та 4 розряди , спростовується власноручною заявою ОСОБА_2 від 27.07.2012 р. про прийняття на роботу , погодженої заступником генерального директора , начальником 72 цеху на начальником УРП та наказом №547 від 01.08.2012 р. про прийняття на роботу ; заявами про переведення ОСОБА_2 електрозварювальником ручної зварки 3 розряду та 4 розряду та відповідні накази, протоколами №191 від 22.11.2012 р. , № 42 від 01.03.2013 р. кваліфікаційної комісії по здачі державного технічного екзамену , протоколами засідання атестаційної комісії №232 від 04.03.2013 р . та № 273 від 14.05.2013 р.

Відповідно до ст.75 КЗпП України передбачено , що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня кладення трудового договору.

Для деяких категорій працівників законодавством може бути передбачена інша тривалість щорічної основної відпустки.

Колективними договорами ПАТ « Турбоатом» на 2012 р. та 2013 р. передбачено , що основна щорічна відпустка на ПАТ « Турбоатом « встановлена в розмірі 28 календарних днів .

Додатком №8 до колективних договорів ПАТ « Турбоатом» на 2012 р. та 2013 р. передбачено перелік професій та посад працівників ,яким передбачені додаткові відпустки. Так ,відповідно до переліку електрогазозварювальнику надається додатково 7 днів відпустки.

На підставі заяв ОСОБА_2 з 12.08.2013 по 31.08.2013 р. були надані 15 днів основної та 5 днів додаткової відпустки. За період з 01.08.2012 р по 01.08.2013 р. ОСОБА_2 використав 35 днів основної та додаткової відпустки.

Відсутність на робочому місці з 02.09.2013 р. ОСОБА_2 підтверджується рапортом начальнику цеха №72 ОСОБА_3, від 03.09.2013 р. , доповідною запискою від майстру ОСОБА_4 від 03.09.2013 р. рапортом про порушення трудової дисципліни начальника ОСОБА_5 від 29.10.2013 р. ,службової запискою начальника цеха №72

З матеріалів справи вбачається , що адміністрацією цеху №72 ПАТ « Турбоатом « вживались заходи щодо встановлення причин відсутності позивача на робочому місці

, що підтверджується листами повідомленнями від 21.10.2013 р. та 24.10.2013 р. , 29.10. 2013 р .

Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав ,передбачених п 1,2-5,7 ст.40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника ) первинної профспілкової організації

Згідно виписки з протоколу №8 засідання профспілкового комітету цеху № 72 від 08.11.2013 р. було постановлено надати згоду на звільнення електрозварювальника ОСОБА_2 за прогул без поважних причин згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України ,як такого , що самовільно залишив роботу з 02.09.2013 р.

Листами №1-40/72-832 від 01.11.2013 та №1-40/72-837 від 04.11.2013 р. ОСОБА_2 був повідомлений про засідання цехового комітету та викликаний на нього .

На підставі отриманих від цеху документів уповноваженим органом ПАТ « Турбоатом « 27.11.2013 р. прийнято рішення щодо звільнення ОСОБА_2 за прогули без поважних причин на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпПУкраїни , що підтверджується наказом №503-К від 27.11.2013 року.

Відповідно до п.2.27 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» , затвердженої Наказом Міністерства праці України ,Міністерства юстиції України , Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року ,визначено , що днем звільнення працівника вважається останній день його роботи.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 31.08.2013 р. перебував останній день у додатковій відпустці , саме 31.08.2013 р. є днем звільнення позивача.

Таким чином при звільненні позивача відповідач дотримався усіх встановлених чинним законодавством вимог щодо порядку звільнення .

У відповідності до вимог ст.47 КЗПП України ПАТ « Турбоатом в день звільнення ОСОБА_2 здійснено повний кінцевий розрахунок в сумі 71,54 грн., що підтверджується розрахунковим листом за листопад 2013 року , а також відомістю за грудень 2013 р. Крім того , підприємством компенсовано позивачу 2 дні невикористаної щорічної відпустки за період з 02.08.2013 р. по 01.09.2013 р.

Вище вказані грошові кошти перераховані позивачу на його особовий рахунок у ПАТ « Мегабанк» .

Матеріали справи містять докази про повідомлення позивача про розрахунок та необхідність отримання трудової книжки , що підтверджується листом від 27.11.2013 року за № 24-1251 . Вказані листи направлялися за адресою місця проживання позивача - АДРЕСА_1, яка зазначена в особовій картці працівника , заповнена ОСОБА_2 01.08.2012 р. Позивач отримав свою трудову книжку лише 10.02.2017 р.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином суд вважає , що прийняття на роботу ОСОБА_2 та підвищення його кваліфікаційних розрядів відбулося у повній відповідності до вимог чинного законодавства . ПАТ « Турбоатом « не порушув порядок прийняття позивача на роботу, оскільки ОСОБА_6 на момент працевлаштування на підприємство не був атестованим зварювальником , що підтверджується датою посвідчення зварювальника . Наявність стажу роботи не є безумовною підставою для прийняття зварювальником на роботу за тим кваліфікаційним розрядом ,який зазначений у документах про освіту. Доказів про порушення порядку прийняття позивача на роботу, про те, що позивач писав заяву до відпустки про звільнення за власним бажанням, позивачем не надано. Позивач вільно обрав роботу та вільно погодився на умови прийняття його електрозварником 2 розряду. Звільнення позивача з роботи відбулося з дотриманням усіх встановлених чинним законодавством вимог щодо порядку звільнення . Профспілковий комітет надав згоду на звільнення відповідача.

Суд вважає, що вищезазначеними доказами підтверджується наявність прогулу без поважних причин, а звільнення відповідача здійснено відповідно до вимог п.4 ст.40, ч.1 ст.43 КЗпП України.

Представниками позивача зазначені докази не спростовані та не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Підстав для визнання незаконним оформлення на роботу, зобов»язання відповідача переоформити прийняття на роботу позивача, стягнення з відповідача доплати , не має. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 40 ч.1 п.40 КЗпП України , ст.ст.10, 12,13,81,263-265,354 ЦПК України , суд ,-

ухвалив :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства « Турбоатом» про визнання незаконним звільнення та незаконне оформлення на роботу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Вовк Л. В.