Справа № 161/5391/18
Провадження № 2-о/161/121/18
У Х В А Л А

16 квітня 2018 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінська С.С., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п. 1 постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Верховний суд України у своєму узагальненні «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 р. виклав наступну позицію.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Так у п.п. 11 п. 4 узагальнень зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо, зокрема, належності до певної національності.

Таким чином, юридичні факти щодо належності до певної національності не підлягають встановленню в судовому порядку, оскільки спосіб відновлення порушеного права, якщо воно мало місце, вирішується шляхом звернення до відповідного відділу РАЦС, а у разі відмови - оскарження її у судовому порядку, в порядку адміністративного судочинства.

Тобто, справа про встановлення факту належності до певної національності не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження по справі якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.186 ч.1 п.1, 258 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська