АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/619/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу -
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі суддів:

Гончар Н.І., Ювшина В.І., Пономаренка В.В.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

відповідач - ОСОБА_5;

особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2018 року, постановленої в складі судді Колоди Л.Д. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору довічного утримання, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору довічного утримання.

При поданні позовної заяви, подала заяву про забезпечення позову. Вказувала, що нею поданий позов до суду про визнання недійсним договору довічного утримання від 04 червня 2013 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 На підставі вказаного договору, останній набув у власність нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Зазначає, що відповідач має намір відчужити дане майно на користь іншої особи, а як наслідок, такі дії можуть ускладнити або навіть зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду по даній справі. Вважає, що вона має всі права на дану квартиру у порядку спадкування.

Просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомості, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована на підставі договору довічного утримання від 04 червня 2013 року на ім'я відповідача.

До набрання чинності рішення у справі, заборонити будь-яким особам у будь - який спосіб вчиняти будь - які дії щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована на підставі договору довічного утримання від 04 червня 2013 року на ім'я відповідача.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2018 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності та заборонено вчинення будь -яких дій по її відчуженню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що вона є незаконною та не обґрунтованою, просить дану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні заяви про в забезпечення позову відмовити.

Вказує на те, що відповідно до договору купівлі - продажу від 18 січня 2018 року власником спірної квартири є вже не ОСОБА_5, а ОСОБА_7, яка і придбала дану квартиру у відповідача, а тому арешт вказаної квартири не може в даному разі будь - яким чином ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновити порушені чи оспорювані права або інтереси позивача, так як відповідач наразі не має жодного відношення до даної квартири та не може вчинити з нею жодних дій які б зашкодили правам позивача.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення виходячи із наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту, суд першої інстанції виходив з того, що не вжиття заходів забезпечення позову може в подальшому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Пунктом 9 Перехідних положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується крім іншого шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись в суд з позовом просила визнати недійсним договір довічного утримання від 04 червня 2017 року, який був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, тобто на підставі якого останній набув право власності на спірну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В той же день, а саме 28 грудня 2017 року позивачкою була подана заява про забезпечення позову.

На день подання заяви про забезпечення позову спірна квартира була зареєстрована на відповідача ОСОБА_5

Враховуючи, що спірна квартира, а саме кв. АДРЕСА_1 є предметом спору, який виник між сторонами у даній справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову на вищевказане спірне нерухоме майно, може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про неможливість накладення арешту на спірну квартиру оскільки вона в даний час йому не належить і він не може вчиняти будь-яких дій відносно неї, оскільки предметом спору є дана квартира і невжиття судом заходів забезпечення позову на вказану спірну квартиру може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що не суперечить положенням ст. 149, 150 ЦПК України. Твердження апелянта про те, що арешт вказаної квартири не може в даному разі будь-яким чином ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновити порушені чи оспорювані права та інтереси позивачки так як власником квартири відповідно до договору купівлі-продажу є інша особа, а саме ОСОБА_7 є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки саме невжиття судом заходів забезпечення позову можуть привести до вищевказаних апелянтом наслідків, а надана в матеріали справи ксерокопія договору купівлі-продажу належним чином не завірена та не є належним доказом в розумінні положень ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2018 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору довічного утримання - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Н.І. Гончар

В.І. Ювшин

В.В. Пономаренко

Повний текст постанови складений 18 квітня 2018 року.