Справа № 474/993/17
Провадження № 2/474/36/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20.04.18 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Сальнікової О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Врадіївської селищної ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Врадіївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, -

встановив:

05.12.2017р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Врадіївської селищної ради Миколаївської області (далі - відповідачі), в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина на 3/4 житлового будинку АДРЕСА_1.

Вищевказаний житловий будинок був придбаний за час шлюбу батьків позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Позивач вказує, що вона як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину шляхом фактичного володіння та управління житловим будинком протягом шести місяців, відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України, що встановлено судовим рішенням від 29.06.2016р. у справі № 474/386/15-ц, яким зокрема за позивачем та відповідачем ОСОБА_3 визнано право власності по 3/8 частини житлового будинку.

13.02.2018р. відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов, в якому зазначає про неможливість задоволення позовних вимог з огляду на значну кількість порушень процесуального законодавства при подачі даного позову до суду, а також у зв'язку із відсутністю належних та допустимих доказів, подання яких, відповідно до норм ЦПК України, покладено на позивача.

19.04.2018р. представник відповідача Врадіївської селищної ради Миколаївської області звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, при цьому зазначили, що Врадіївську селищну раду Миколаївської області було зазначено помилково відповідачем, оскільки остання жодним чином не порушує прав та інтересів позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки жодне право позивача не порушено.

Представник відповідача Врадіївської селищної ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, проте 19.04.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з'явився, проте 14.03.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі осіб, які не з'явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

26.06.2016р. Врадіївським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 474/429/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - 3/4 частини житлового будинку, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 29.08.2016р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.07.2017р., за результатами розгляду апеляційної та касаційної скарги ОСОБА_1, тобто дане рішення набрало законної сили 26.07.2017р.

Так, рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.06.2016р. у справі № 474/429/15-ц позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, - житлового будинку АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_7, померлого 05 січня 2002 року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

Крім того, вказаним рішення також встановлено наступні обставини:

- батьки позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали шлюб 03.03.1938 року (посвідка на шлюб НОМЕР_2);

- в 1971 році, в період перебування у шлюбі, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 побудували будинок по АДРЕСА_2, який зареєстрували на праві особистої власності за одним з подружжя - ОСОБА_7 (свідоцтво про особистої власності на побудови № НОМЕР_5 від 07.04.1971р.);

- 01.10.1987р. проведена перенумерація будинків. Будинку по АДРЕСА_3 присвоєно новий номер - 45 (довідка № 605 від 05.02.2015р.);

- спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_6 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 видане відділом РАГС Врадіївського управління юстиції);

- на момент смерті ОСОБА_6 з нею по АДРЕСА_4 сумісно проживав чоловік ОСОБА_7 (посвідка на шлюб НОМЕР_2, показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, довідка № 604 від 05.02.2015р.);

- 06.07.2001р. донька спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну частку (пай) та грошовий вклад (свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 09.04.1949р., свідоцтво про одруження НОМЕР_4 від 28.10.1967р., свідоцтво про право на спадщину за законом № 1242 від 06.07.2001р., свідоцтво про право на спадщину за законом № 1823 від 29.10.2004р.);

- сини спадкодавиці ОСОБА_6 - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3 на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини після її смерті не вчинили дій які б свідчили про прийняття спадщини (спадкова справа № 185/2001р. заведена 25.06.2001р., лист нотаріуса № 134/01-16 від 10.02.2015р.).

На підставі вищевикладеного в рішенні Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.06.2016р. у справі № 474/429/15-ц встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 прийнявши частину спадкового майна, прийняла у спадок і інше спадкове майно, в тому числі 1/4 частину спірного будинку. Виходячи з цього, після смерті другого з подружжя - ОСОБА_7, спадщина відкрилася на 3/4 частини спірного будинку.

Вищевказані обставини, встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи № 474/429/15-ц, також визнанні доведеними ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 29.08.2016р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.07.2017р., за результатами розгляду апеляційної та касаційної скарг ОСОБА_1 у справі № 474/429/15-ц.

Крім того, зазначені вище обставини також підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: посвідкою про шлюб НОМЕР_2; свідоцтвом про право особистої власності на будівлі № НОМЕР_5 від 07.04.1971р.; свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 09.04.1949р.; свідоцтво про одруження НОМЕР_4 від 28.10.1967р.; свідоцтвом про право на спадщину за законом № 1242 від 06.07.2001р.; матеріалами спадкової справи № 163/02.

Водночас, враховуючи приписи ч. 9 ст. 83 ЦПК України, суд не бере до уваги копії матеріалів спадкової справи № 185/01 відкритої після смерті ОСОБА_6, подані позивачем через канцелярію суду 26.03.2018р., оскільки заява про долучення доказів не містить підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, та під час судового розгляду таке підтвердження не надано позивачем та його представником, при чому судом не встановлено, що вказані докази є у всіх сторін або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно звіту про оцінку майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5, станом на 22.02.2018р. ринкова вартість нерухомого майна становить 42 274 грн. 00 коп.

Постановою від 21.11.2017р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 відмовила позивачу у видачі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 свідоцтва на спадщину за заповітом на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки виділ на ім'я померлої її частки в спільному майні подружжя не відбувалося та спадкоємицею не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Згідно приписівч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003р., який набрав законної сили з 01.01.2004р., відповідно до якого цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникають або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців.

Тобто правила цієї книги може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилась після 01.07.2003р. і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 ЦК УРСР.

А тому, оскільки спадщини після смерті ОСОБА_6 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати ЦК УРСР від 18.07.1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтями 525, 526 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 17 ЦК УРСР).

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти.

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно вимог цієї ж статті прийняття частини спадщини - означає прийняття спадщини в цілому.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994р. № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Згідно роз'яснень наданих в п. 4 постанови Пленуму ВСУ від 24.06.1983р. № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" (чинною на час відкриття спадщини), якщо у шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач вступив в управління і володіння майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що у разі, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності.

Відповідно до ст.ст. 22, 28 КпШС України (чинного на час укладення шлюбу між батьками позивача та набуття ними права власності на будинок) передбачено, що майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Та в разі його поділу частки кожного з подружжя в такому майні визнаються рівними.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи той факт, що після смерті ОСОБА_6 позивач прийняла спадщину, однак не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, поновити своє право на спадкове майно, яке у них виникло у зв'язку із смертю ОСОБА_6 та не визнання вказаного права відповідачем ОСОБА_3, а отже їх право підлягає захисту в судовому порядку, а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В свою чергу, в частині позовних вимог до Врадіївської селищної ради Миколаївської області позов не підлягає задоволенню з огляду на те, що ні позивачем, ні його представником не обґрунтовано порушення вказаним відповідачем прав позивача та не надано доказів на підтвердженням такого порушення.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду в сумі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким, чином з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп., що є пропорційним до задоволених позовних вимог пред'явлених до вказаного відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Врадіївської селищної ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Врадіївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

В задоволені позовних вимог до Врадіївської селищної ради Миколаївської області - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ф.Г. Сокол