Справа № 755/4133/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого судді - Савлук Т. В..

секретаря - Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Долгова З. М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Долгова З.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

24 квітня 2018 року представником позивача ОСОБА_8 в підготовчому судовому засідання подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Договору купівлі-продажу №2193 від 08.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріальногоокругу Пальорою Ганною Юріївною, рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно №38016836 від 08.11.2017 року, з підстав, виклдених у письмовій заяві, мотивуючи тим, що є підстави вважати, що спірна квартира може бути відчужена, що унеможливіть виконання судового рішення.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просила відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову за відсутності належних доказів, які мали підтвердити, що відповідачами вчиняються дії, спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна, яке належить на даний час малолітній дитині.

ВідповідачОСОБА_4 та треті особи - Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Долгова З.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Г.Ю., в підготовче судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників справи, оцінивши наведені сторонами доводи та заперечення щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. ( п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України)

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконанняможливого рішення суду прозадоволення позову;з'ясуватиобсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюванихправ або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однак, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем та представником позивача не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити, що законними представниками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, вживаються заходи, спрямовані на відчуження нерухомого майна, в тому числі наявність звернення батьків дитини до органу опіки та піклування з приводу надання дозволу на відчуженнянерухомого майна, яке належить малолітній дитині, в той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії цивільного процесу, що не обмежує в праві позивача звернутись з обґрунтованою заявою про забезпечення позову до суду протягом розгляду цивільної справи, з урахуванням положень ч.2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-150, 257, 260, 261,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я