Справа №463/3579/17
Провадження №2/463/505/18
УХВАЛА

судового засідання

17 квітня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бальтазар», треті особи Львівське обласне управління водних ресурсів, Винникіська міська рада про зобовязання припинити господарську діяльність, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання ТзОВ «Бальтазар» припинити господарську діяльність, будівництво багатоквартирного житлового будинку на сусідній земельній ділянці площею 0,3172 га за кадастровим номером :07:002:0167, власником якої є Винниківська міська рада в межах прибережної захисної смуги, яка знаходиться на відстані до 25 метрів включно урізу води ставка водойми на земельній ділянці позивача по вул. Забава, 106 у м. Львів-Винники.

В порядку забезпечення позовних вимог, позивач подав до суду заяву, в якій просить заборонити відповідачу здійснення господарської діяльності, будівництво багатоквартирного житлового будинку на сусідній земельній ділянці площею 0,3172 га за кадастровим номером :07:002:0167, власником якої є Винниківська міська рада в межах прибережної захисної смуги, яка знаходиться на відстані до 25 метрів включно урізу води ставка водойми на земельній ділянці позивача по вул. Забава, 106 у м. Львів-Винники. Мотивує тим, що відповідач продовжує незаконне будівництво на сусідній земельній ділянці в прибережній захисній смузі водного обєкту, що може зруйнувати дамбу, яка відділяє ставок-водойму, розташовану на його земельній ділянці від сусідньої і може завдати шкоду як йому, так і іншим земельним ділянкам.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20.07.2017р. в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 07.03.2018р. ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20.07.2017р. скасовано та постановлено нову, якою заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Зобовязано ТОВ «Бальтазар» зупинити будівництво багатоквартирного будинку на земельній ділянці площею 03172 га, за кадастровим номером :07:002:0167, власником якої є Винниківська міська рада, в межах прибережної захисної смуги.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування зустрічного забезпечення у формі надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на суму 2 048 687,32 грн., яка складається з:

понесених витрат на закупівлю будівельних матеріалів (за період з січня по березень 2018 року і зберігаються не використаними 273 347,90 грн.;

повернення коштів у звязку з розірванням Договору № 1/5 купівлі-продажу майнових прав на житловий будинок котеджного типу від 05.05.2017р. за вимогою клієнта від 12.03.2018р: повернено 04.04.2018р. 270 000 грн. та ще підлягає поверненню 611 000 грн., а всього 881 100 грн.;

заробітна плата працівникам, з розрахунку на період розгляду спору судами двох інстанцій (до кінця 2018 року) 16 592 грн. за місяць, а за 11 місяців (з лютого по грудень 2018 року включно) 182 512 грн.;

податок за оренду землі з розрахунку на період розгляду спору судами двох інстанцій (до кінця 2018 року) 2 709,22 грн. за місяць, а за 11 місяців (з лютого по грудень 2018 року включно) 29 801,42 грн.;

оплата першого платежу згідно договору № 1/6 купівлі-продажу майнових прав на житловий будинок котеджного типу від 06.06.2017р. внесено 681 926 грн.

Мотивує заяву тим, що забезпечуючи позов у спосіб зупинення господарської діяльності із будівництва багатоквартирного житлового будинку, суд створив передумови для заподіяння значної шкоди майновим інтересам відповідача у вигляді простою, під яким розуміється призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Зупинення господарської діяльності зумовлює зупинення виконання договорів на тривалий термін протягом судового розгляду і зволікання з виконання зобовязань підприємством, що може потягнути застосування господарство-правових санкцій та інших негативних наслідків для відповідача як субєкта господарської діяльності.

Представник позивача у справі подав письмові заперечення проти обґрунтованості заяви про застосування зустрічного забезпечення, мотивуючи тим, що відповідачем не подано оригіналів доказів понесених витрат, а подані копії платіжних доручень не завірені належним чином. Обсяг таких доказів недостатній для встановлення та підтвердження розміру збитків, які можуть бути завдані відповідачу забезпеченням позову.

Крім того, відповідач не довів причинно-наслідкового звязку між постановою Апеляційного суду Львівської області від 07.03.2018р. та датою зупинення будівництва і можливим настанням збитків, оскільки відповідачу також заборонено здійснювати господарські роботи ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.02.2018р., яка постановлена у межах розгляду іншої справи і яка на даний час не скасована. Також, принаймні в лютому 2018р. відповідач продовжував будівництво, хоча ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2017р. по справі № 813/4060/17 в якості забезпечення позову зупинено дію Декларації про початок виконання будівельних робіт на будівництво ТОВ «Бальтазар» зблокованих житлових будинків; дію рішення ВК ВМР від 29.07.2014р. № 126 «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по вул. Ломоносова у м. Винники», а також дію наданих Виконавчим комітетом Винниківської міської ради ТОВ «Бальтазар» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво ТОВ Бальтазар» багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по вул. Ломоносова у м. Винники.

Крім того, для продовження будівництва відповідачу необхідно виконати приписи № 1296 від 01.12.2017р. та № 1296/1 від 01.12.2017р., видані Департаментом ДАБІ у Львівській області, оскільки в ході проведення перевірки встановлено істотні порушення будівельних норм і правил.

Що стосується обрахунку розміру збитків, відповідачем обрану невірну методологію їх обрахунку. Для обрахунку таких збитків застосовується ОСОБА_4 визначення розміру шкоди (збитків), завданих порушенням господарських договорів, схвалена Державною комісією Ради Міністрів СРСР з економічної реформи 21.12.1990р.

З цього приводу представник позивача окремо подав клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, поставивши на вирішення експертів наступні питання: який розмір прямих збитків, які можуть бути завдані ТОВ «Бальтазар» виконанням постанови Апеляційного суду Львівської області від 07.03.2018р.? Який розмір упущеної вигоди, яка може бути завдана ТОВ «Бальтазар» виконанням цієї постанови?

Заслухавши пояснення учасників справи, кожен з яких підтримав наведені вище позиції, пояснення представника відповідача з приводу клопотання про призначення судово-економічної експертизи, який проти такого клопотання заперечив вказавши на його необґрунтованість, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування зустрічного забезпечення підлягає до задоволення частково, а в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи належить відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Згідно п. 1 ч. 4 цієї статті, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «ОСОБА_5 проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «ОСОБА_1 проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Під час розгляду справи «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ в п. 185 рішення від 23.01.2014р. нагадав, що вилучення власності в інтересах судочинства, яке не позбавляє власника його майна, а тільки тимчасово припиняє його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном, зазвичай повязане із здійсненням контролю за використанням власності, що охоплюється сферою застосування другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Разом з тим, як зазначено в п. 168 цього рішення, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності відповідача як субєкта господарювання за кодом КВЕД 41.20 є будівництво житлових і нежитлових будівель. Відповідно до матеріалів справи, рішенням ВМР № 1155 від 16.12.2005р. (а.с.131) затверджено проект відведення земельної ділянки в оренду ТОВ «Бальтазар» для будівництва багатоквартирного житлового будинку на вул. Ломоносова у м. Львів-Винники. Рішенням ВК ВМР від 29.07.2014р. № 126 (а.с.132-133) відповідачу надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки. 29.08.2014р. Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт (а.с.122-124).

За змістом ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на момент реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах, що належать до I-III категорій складності, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2018р. (а.с.145-149), яке не набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення ВК ВМР від 29.07.2014р. № 126, скасування наданих містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки; скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Вказане в сукупності свідчить про те, що зупинення будівництва багатоквартирного будинку на спірній земельній ділянці без застосування зустрічного забезпечення суперечитиме статті 1 Першого протоколу, адже в такому випадку непропорційно обмежується можливість відповідача на мирне володіння своїм майном, яке використовується ним для здійснення господарської діяльності.

Обставини, викладені в заяві про зустрічне забезпечення свідчать про те, що відповідач несе реальні ризики отримання збитків внаслідок зупинення будівництва, з огляду на що таку заяву належить визнати обґрунтованою.

При цьому, висновків суду не спростовує наявність ухвали Львівського окружного адміністративного суду м. Львова від 28.11.2017р. (а.с.191-193, якою в якості забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі № 813/4060/17, зупинено дію рішення ВК ВМР від 29.07.2014р. № 126; містобудівних умов та обмежень, а також дію декларації про початок виконання будівельних робіт, оскільки незалежно від вирішення адміністративної справи, в межах розгляду якої постановлена така ухвала, заборона на здійснення будівництва існує в межах розгляду даної справи на підставі постанови Апеляційного суду Львівської області від 07.03.2018р.

З цих же підстав суд відкидає заперечення сторони позивача про наявність заборони для здійснення будівництва на підставі іншої ухвали від 19.02.2018р., постановленої в межах розгляду іншої цивільної справи № 463/3873/17, та звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази про набрання такою ухвалою законної сили.

З аналогічних підстав суд відхиляє заперечення сторони позивача про наявність припису № 1296 від 01.12.2007р. та № 1296/1 від 01.12.2017р. щодо порушень вимог будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України, розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

Наведений відповідачем розрахунок суми зустрічного забезпечення підтверджується наданими відомостями розподілу витрат (а.с.151-154), платіжними дорученнями (а.с.155-160, 162-184, 190), видатковою накладною (а.с.161), копіями договорів № № 1/5, 1/6 (а.с.185-188, 199-206), повідомленням про дострокове розірвання договору (а.с.189).

Суд приймає такий розрахунок та одночасно, не вбачає підстав для призначення судово-економічної експертизи, оскільки не вбачає в даних правовідносинах обставин, зясування яких потребує спеціальних знань. Зустрічне забезпечення за своїм характером є гарантією відшкодування не реальних, а ймовірних для відповідача збитків, тобто є оціночним поняттям, яке слід застосовувати з врахуванням принципів розумності, пропорційності та співмірності, а не на основі висновків експерта. Підстав для висновку, що докази проведеного відповідачем розрахунку є неналежними при вирішенні питання про розмір ймовірних збитків суд не вбачає.

З врахуванням принципів розумності, пропорційності та співмірності, оскільки заходи забезпечення позову вжиті 07.03.2018р., із розрахунку відповідача слід виключити заробітну плату працівникам за лютий 2018р. в розмірі 16592 грн. та податок за оренду землі за лютий 2018р. в розмірі 2 709,22 грн.

Загалом, слід застосувати зустрічне забезпечення у розмірі 2 029 386,10 грн. у формі надання позивачем гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення, що на думку суду, по відношенню до наслідків для відповідача, які можуть настати після забезпечення позову, не може вважатись завідомо непомірним тягарем для позивача.

Тому, клопотання про застосування зустрічного забезпечення підлягає до задоволення частково, а в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 102, 154, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про призначення у справі судової-економічної експертизи для визначення розміру можливих збитків.

Клопотання представника відповідача задовольнити частково.

Застосувати зустрічне забезпечення у справі за позовом ОСОБА_3 (місце реєстрації: м. Львів, вул. Глиняна, 3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бальтазар» (Львівська область, м. Бібрка, вул. Весела, 4, місце знаходження: м. Львів-Винники, вул. Соборності, 8, ), треті особи Львівське обласне управління водних ресурсів (м.Львів, вул. Родини Крушельницьких, 14), Винникіська міська рада (м. Львів-Винники, вул. Галицька, 20) про зобовязання припинити господарську діяльність, шляхом надання ОСОБА_3 гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на суму 2 029 386,10 грн. (два мільйони двадцять девять тисяч триста вісімдесят шість грн. десять коп.).

В задоволенні решти вимог клопотання представника відповідача відмовити.

Визначити ОСОБА_3 десятиденний строк надання зустрічного забезпечення з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення.

Розяснити ОСОБА_3, що у випадку не виконання вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 23.04.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.