СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
№2/760/848/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

26 березня 2018 року в місті Києві

Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки за прострочення їх сплати.

ІI. Описова частина

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в сумі 28446,37 гривень, неустойки у формі пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 261920,46 гривень, а також 3% річних в сумі 8711,01 гривень.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

У відповідності до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2013 Відповідач був зобов'язаний щомісячно виплачувати аліменти на користь Позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 1286 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму, та на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1032,00 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

Позивач вказує, що на підставі вказаного рішення були розпочаті два виконавчв провадження щодо кожної дитини. У зв'язку з досягненням старшим сином ОСОБА_4 повноліття виконавче провадження щодо стягнення з Відповідача аліментів на його утримання було закінчене, і заборгованість Відповідача в даному виконавчому провадженні становить 27653,00 гривень.

Вказана заборгованість, як вважає Позивач, виникла саме з вини Відповідача, який мав можливість сплачувати аліменти, оскільки мав постійний дохід, проте ухилявся від своїх обов'язків.

Посилаючись на положення ч.2 ст. 184 СК України Позивач просила стягнути заборгованість з виплати аліментів з урахуванням їх індексації, яка за її розрахунком становить 28446,37 гривень.

Крім того, на підставі ст. 196 Сімейного кодексу України Позивач просила стягнути з Відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 261920,46 гривень, а також 3% річних в сумі 8711,01 гривень згідно з ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні Позивач та її представник позов підтримали, просили суд його задовольнити.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, наполягаючи на тому, що 15 грудня 2016 року він перерахував суму заборгованості за аліментами в розмірі 27791,96 гривень особисто сину ОСОБА_4 на його картковий рахунок, у зв'язку з чим заборгованості на день подання позову зі сплати аліментів у нього не було. Крім того, Позивач наполягав на тому, що розрахунок пені, складений Позивачем, суперечить численним правовим висновкам Верховного Суду України з цього приводу, стягнення 3% річних Сімейним кодексом України не передбачено, а індексація аліментів не передбачена Законом України «Про індексації грошових доходів населення».

В останнє судове засідання Відповідач та його представник не з'явились, подали клопотання про оголошення перерви у зв'язку з сімейними обставинами. В той же час у підтвердження поважності причин своєї неявки вони жодних доказів не зазначили, а тому, враховуючи наявність письмових заперечень на позов, дослідження судом усних пояснень Відповідача та його представника, суд визнав за можливе закінчувати розгляд справи у їх відсутність, в тому числі - без дослідження показань свідка ОСОБА_6, явку якого Відповідач протягом кількох засідань не зміг забезпечити.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2013 ОСОБА_2 був зобов'язаний виплачувати аліменти в розмірі 1286,00 гривень на користь ОСОБА_1 на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та аліменти в розмірі 1032,00 гривень - на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається з витягу з Реєстру виконавчих проваджень, постановою від 01.09.2016 виконавче провадження №42226025 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 було закінчене, і заборгованість Боржника на день закінчення виконавчого провадження становила 27653,00 гривень.

Посилання Відповідача на той факт, що суму в розмірі 27791,96 гривень він перерахував на користь особисто ОСОБА_3 15 грудня 2015 року, хоч і підтверджується документально (а.с. 124), проте не свідчить про належне виконання ОСОБА_2 обов'язку зі сплати аліментів саме на користь ОСОБА_1 З тих же підстав суд не має можливості взяти до уваги розписку ОСОБА_6 про отримання нею 5000 гривень від ОСОБА_2 для передачі ОСОБА_1, враховуючи, що сама Позивач заперечує факт передачі їй вказаних коштів. Відтак, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь Позивача в розмірі 27653,00 гривень встановлена постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження і підлягає стягненню в примусовому порядку.

При цьому Позивач зазначений розрахунок заборгованості не оскаржувала, вимог до державного виконавця про врахування індексації під час нарахування ним заборгованості не ставила, а тому і суд не має підстав не брати до уваги розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем.

У зв'язку з цим стягненню з ОСОБА_2 підлягає сума заборгованості саме в розмірі 27654,00 гривень, а не в розмірі 28446,№7 гривень, як того вимагає Позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України в редакції на період виникнення заборгованості та на день подання Позивачем позову при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Судова практика, в тому числі - судів вищих інстанції, по-різному вирішує питання щодо порядку нарахування пені на прострочені аліментні платежі. В даному випадку суд виходить з того, що норма закону не обмежувала період нарахування пені за кожним платежем лише тривалістю наступного календарного місяця, і вважає правильним нарахування пені на кожен прострочений платіж протягом усього періоду прострочення сплати такого платежу.

Відтак, на переконання суду, розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, який наданий Позивачем, згідно з яким загальний її розмір становить 261920,46 гривень, не суперечить вимогам закону.

Згідно з ч.2 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи значний розмір неустойки, який згідно з законом підлягає стягненню з Відповідача, беручи до уваги його матеріальний стан та його ставлення до виконання своїх зобов'язань, визначених судовим рішенням, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до 100000 гривень.

Крім того, враховуючи, що відносини між Сторонами регулюються Сімейним кодексом України, підстав для застосування до них ст. 625 Цивільного кодексу України в частині стягнення 3% річних суд також не має.

Враховуючи часткове задоволення позову, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати (судовий збір) в сумі 1276,53 гривень.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 185, 196 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_3 в сумі 27653,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 в сумі 100000,00 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1276,53 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2.

Суддя: