АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3496/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Зотько Т.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовомузасіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного підприємства «Локо» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року,

встановив:

у жовтні 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документу про стягнення на його користь з ОСОБА_4 та ПП «Локо» заборгованості в розмірі 1 448 120 грн 78 коп., посилаючись на те, що у березні 2012 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк», а постановою державного виконавця від 28 жовтня 2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, однак направлено на адресу первісного кредитора.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року заяву було задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 27 травня 2010 року було задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПП «ЛОКО» та стягнуто солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 448 120 грн. 78 коп.

У лютому 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що 08 грудня 2011 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, який був предметом розгляду.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12 березня 2012 року заяву було задоволено та замінено стягувача у виконавчому провадженні №21697079, відкритому 04 жовтня 2010 року на підставі виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом м.Києва 30 серпня 2010 року, з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

У жовтні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, у якій зазначав, що 17 травня 2013 року державний виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в м.Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Однак, з даної постанови вбачається, що виконавчий лист було повернуто на адресу АКІБ «УкрСиббанк», тоді як станом на день винесення постанови стягувачем у виконавчому провадженні вже був ПАТ «Дельта Банк». Заявник вказував, що йому не було відомо про винесення такої постанови, а вказані обставини були виявлені в ході внутрішньобанківської перевірки після початку процедури ліквідації банку, а тому просив поновити строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року заяву було задоволено.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання був пропущений заявником з поважних причин. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що заявник ПАТ «Дельта Банк» був обізнаний про відкриття виконавчого провадження та мав об'єктивну можливість цікавитись стадією виконавчого провадження. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Матеріали справи свідчать про те, що у березні 2012 року Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області звертався до суду із поданням про заміну стягувача у виконавчому провадженні, що свідчить про обізнаність державного виконавця про відступлення права вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк». За наслідками розгляду даного подання судом було постановлено ухвалу про відмову у його задоволенні, оскільки вказане питання вже було вирішено ухвалою від 12 березня 2012 року та замінено сторону виконавчого провадження з АКІБ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на час винесення постанови) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Разом з тим, з постанови про повернення виконавчого документу вбачається, що виконавчий лист разом з копією постанови було направлено державним виконавцем на адресу первісного кредитора - АКІБ «УкрСиббанк». Даних про те, що новим кредитором ПАТ «Дельта Банк» було отримано виконавчий лист та постанову державного виконавця матеріали справи не містять. Вказані обставини свідчать про те, що заявник не був обізнаний про повернення виконавчого документу та переривання строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Дельта Банк» не був позбавлений можливості отримати інформацію щодо ходу виконавчого провадження також не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки обов'язок вчинення виконавчих дій Законом України «Про виконавче провадження» покладено на державного виконавця, а тому підстави вважати, що стягувач знав або зобов'язаний був знати про повернення виконавчого документа, відсутні.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання,доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді