Справа № 513/1146/17
Провадження № 2/513/198/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., секретаря Райчевої Т.М., за участі позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2017 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Суворова, № 188, в с. Фараонівка Саратського району Одеської області, що належав ОСОБА_2, який помер 08 листопада 2016 року.

Свої вимоги обґрунтував тим, що прийняв спадщину, отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,82 га, яка розташована на території Фараонівської сільської ради Саратського району, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок відсутність правовстановлюючих документів.

Позивач у суді позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 108).

Заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований у 1950 році (а.с. 11-17), тобто до введення в дію діючого ЦК України, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже підставою виникнення у спадкодавця ОСОБА_2 права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів.

Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до витягу з погосподарської книги особовий рахунок № 0193-1, та довідки від 09 листопада 2017 року за № 2588 Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, власником будинку за адресою: Одеська область Саратський район с. Фараонівка, вул. Суворова, № 188, рахувався ОСОБА_2 (а.с. 42-43, 56).

Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1,3 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

22 жовтня 2010 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим № 111, яким усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, заповідав ОСОБА_1 (а.с.93). Даний заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.92).

ОСОБА_2 помер 08 листопада 2016 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 465431, виданим Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 6).

До дня своєї смерті він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено довідкою № 2455 від 23 жовтня 2017 року Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 55а).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями під № 188, розташований по вул. Суворова в с. Фараонівка Саратського району Одеської області.

26 лютого 2018 року державним нотаріусом Саратської районної нотаріальної контори ОСОБА_4 за заявою позивача відкрито спадкову справу щодо майна ОСОБА_2, померлого 08 листопада 2016 року. 27 липня 2017 року нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,82 га, розташовану на території Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим номером 1656. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с. 82-107).

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в с. Фараонівка, вул. Суворова, №188, Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 55).

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КК № 434719, виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 23 березня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під 188 (сто вісімдесят восьмим) номером, розташований по вул. Суворова в с. Фараонівка Саратського району Одеської області, що належав ОСОБА_2, який помер 08 листопада 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Бучацька