АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/725/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2,

за участю секретаря: Попова М.В.

учасники справи:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії (рішення) старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_6,

ухвала постановлена під головуванням судді Мазуренко Ю.В.

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з скаргою на дії (рішення) старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_6

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він звернувся до Уманського міського ВДВС ГТУЮ у Черкаській області з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 705/6550/16к (1 кп/705/124/16) від 29.07.2016 p., виданого на виконання відповідного вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.06.2016 року у кримінальному провадженні № 705/6550/16-к (1кп/705/124/16) в частині стягнення грошових коштів у звязку із задоволенням цивільного позову, який був предявлений в межах розгляду кримінального провадження. Вирок суду набрав законної сили 22.07.2016 року. Відповідно до вказаного виконавчого листа з ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 213 940 грн.

03 серпня 2016 року державним виконавцем Уманського міського ВДВС ГТУЮ у Черкаській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 51846410) на підставі вищевказаного виконавчого документа. Також, 03 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 51846410), якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 15071821; та на транспортний засіб Mercedes-Benz, модель Vito 111 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова рами) WDF7188, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу CAT 639821, видане 21 грудня 2013 року Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області. 10 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про обєднання виконавчого провадження № 51846222 та № 51846410 у зведене виконавче провадження № 52020545.

Постановою, що винесена державним виконавцем, 22 січня 2018 року ВП № 51846410 повернуто виконавчий документ стягувачеві, оскільки при примусовому виконанні виконавчого документу встановлено, що транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався поліцією, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Іншого майна належного, що підлягає опису та арешту в рахунок погашення боргу, не виявлено.

Скаржник зазначає, що виконавчий документ безпідставно повернуто стягувачеві, оскільки дії, що вчиняв державний виконавець суперечать вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

ОСОБА_5 зазначає, що при винесенні постанови про розшук майна боржника 31 серпня 2016 року, а саме, транспортного засобу Mersedes-Benz, модель Vito 111 CDI, 2005 року випуску, № шасі WDF788, Д.Н.З. НОМЕР_1, яку 01.09.2016 року за № 13598-4 направлено на адресу управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Черкаській області, державним виконавцем було зазначено номер шасі, який не відповідає свідоцтву про реєстрацію даного транспортного засобу. На думку позивача у представників Національної поліції України були відсутні підстави для затримання такого транспортного засобу та поміщення його на спеціальний майданчик, через невідповідність номера шасі транспортного засобу зазначеного в постанові державного виконавця - фактичному номеру зазначеному на шасі та в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Крім того позивач вказує, що з моменту відкриття виконавчого провадження з 03 серпня 2016 року до серпня 2017 року, державний виконавець Кравченко М.В. не направила на адресу боржника ОСОБА_7 жодного запиту, вимоги, виклику з метою отримання інформації, пояснень боржника, щодо місцезнаходження транспортного засобу та для зясування обставин при яких транспортний засіб вибув з її володіння, та встановлення осіб, в яких він перебуває. Навіть після отримання державним виконавцем інформації щодо місця знаходження нерухомого майна боржника, вона не вжила заходів для його виявлення та опису.

Також позивач зазначав, що інформація зазначена в постанові про повернення виконавчого документу стягувачу від 22 січня 2018 року ВП № 51846410 про те, що державним виконавцем встановлено, що іншого майна належного боржнику, що підлягає опису та арешту в рахунок погашення боргу, не виявлено, - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами зведеного виконавчого провадження.

ОСОБА_5 просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_6, щодо винесення постанови від 22 січня 2018 року ВП № 51846410 про повернення виконавчого документа стягувачу та скасувати дану постанову.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року скаргу ОСОБА_5 задоволено.

Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_6 щодо винесення постанови від 22 січня 2018 року ВП № 51846410 про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_5

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_6 від 22 січня 2018 року ВП № 51846410 про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_5

Не погодившись з вказаним судовим рішенням Уманський міський відділ ДВС ГТУЮ у Черкаській області подав апеляційну скаргу, вимоги якої мотивував тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_5

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що при постановлені оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував відзив, що був наданий відповідачем. Оскільки в даному відзиві детально було зазначено дії, що вчиняв державний виконавець під час перебування виконавчого листа на виконанні. Та з якого вбачається, що державним виконавцем було вчинено всі можливі заходи примусового виконання рішення.

Також, апелянт зазначив, що державним виконавцем було вжито всіх заходів щодо встановлення перебування транспортного засобу Mersedes-Benz, модель Vito 111 CDI, 2005 року випуску, Д.Н.З. НОМЕР_1, а технічна помилка, що була допущена в номері шасі, є несуттєвою та не впливає на вчинення дій щодо розшуку даного автомобіля. Іншого майна, належного боржнику ОСОБА_7, що підлягає опису та арешту в рахунок погашення боргу, не виявлено. Реєстрація малолітньої дитини у квартирі, унеможливлює проведення виконавчих дії щодо її реалізації.

В відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 спростовує доводи апеляційної скарги та стверджує, що суд першої інстанції вірно встановив правовідносини, які виникли під час примусового виконання вироку суду в частині цивільного позову та встановивши протиправними дії державного виконавця при розшуку активів боржника та прийняття державним виконавцем процесуального рішення при поверненні виконавчого документу, обґрунтовано прийшов до висновку про протиправність цих дій.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відповідач будучи належним чином попереджений про день та час слухання справи в судове засідання не зявився та заявив клопотання про перенесення розгляду справи, так як в державного виконавця Кравченко М.В., яка представляє ДВС по даній справі, на день розгляду справи призначені виконавчі дії по іншому провадженню. Колегія суддів приходить до висновку, що дане клопотання представника юридичної особи є неналежним, так як в юридичної особи маються інші працівники які можуть здійснити представництво по даній справі. Крім того, апелянт Уманський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області своєчасно 11.04.2018 року повідомлено про слухання справи 24.04.2018 року. Необґрунтоване відкладення розгляду справи призведе до порушення місячного строку на розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи вимоги скарги ОСОБА_5 на дії (рішення) скарг державного виконавця суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки не вчинив всі заходи, необхідні для своєчасного і в повного виконання судового рішення, виявлення нерухомого та рухомого майна для примусового виконання рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.06.2016 у кримінальному провадженні № 705/6550/16-к (1кп/705/124/16), який набрав законної сили 22.07.2016 року, був виданий виконавчий лист № 705/6550/16к (1 кп/705/124/16) від 29.07.2016 про стягнення з ОСОБА_7 користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 213 940 грн.

До Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції стягувачем направлено заяву про відкриття виконавчого провадження щодо виконання вказаного вище виконавчого листа.

03 серпня 2016 року державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 51846410) на підставі вищевказаного виконавчого документа.

03 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 51846410), якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, в тому числі на 2/3 частки у праві приватної власності на квартиру № 51 по вул.. І. Гонти в м.Умань Черкаської області, реєстраційний номер майна 15071821; на транспортний засіб Mercedes-Benz, модель Vito 111 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова рами) WDF7188, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу CAT 639821, видане 21.12.2013 Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області.

10 серпня 2016 державним виконавцем винесено постанову про обєднання виконавчого провадження № 51846222 та № 51846410 у зведене виконавче провадження № 52020545.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як розяснено у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

31 серпня 2016 року державним виконавцем Уманського MB ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_6 було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортного засобу Mersedes-Benz, модель Vito 111 CDI, 2005 року випуску, № шасі WDF788, Д.Н.З. НОМЕР_1, яку 01.09.2016 року за № 13598-4 було направлено на адресу Управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Черкаській області.

Проте в постанові державного виконавця невірно зазначено номер шасі транспортного засобу, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAT 639821, виданого 21 грудня 2013 року Уманським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області номер шасі значиться WDF 7188.

Апелянт зазначає, що дана обставина є не суттєвою при здійснення дій щодо розшуку автомобіля. Оскільки, з відповіді від 21 березня 2018 року, що була надана Головним управлінням Національної поліції у Черкаській області на звернення Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, не вбачається, що при проведенні відеофіксації номерних знаків інформаційною системою «Відеконтроль-Рубіж», що здійснюється для розшуку транспортних засобів державною виконавчою службою, інформація про номер шасі до системи не вноситься.

З даним доводом апелянта погодитися не можливо, оскільки номер шасі транспортного засобу є унікальним кодом для ідентифікації автомобіля, який присвоюється кожному автомобілю при виробництві. Цей номер зазначається в свідоцтві про реєстрацію автомобіля в розділі «Номер шасі (кузова, рами)».

Отже, при винесенні постанови про розшук автомобіля державний виконавець невірно зазначивши номер шасі, одну з ідентифікаційних ознак автомобіля, що унеможливило розшук автомобіля ОСОБА_7 так як розшук транспортних засобів здійснюється не лише за допомогою інформаційної системи «Відеконтроль-Рубіж».

Також було встановлено, що боржнику ОСОБА_7 на праві приватної власності належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до копій матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається, що були долучені до матеріалів цивільної справи, не можливо здійснити реалізацію належної божнику частки квартир, оскільки в даній квартирі зареєстрована неповнолітня особа.

З копії будинкової книги, що була додана до апеляційної скарги, вбачається, що в ній зазначений ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте відсутні відмітка про дату та підставу реєстрації в квартирі АДРЕСА_2..

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьки якого зазначені як ОСОБА_9 та ОСОБА_7.

Але державний виконавець здійснюючи запит № 14630-4 від 19 вересня 2016 року до органу опіки та піклування Уманської міської ради для надання дозволу на реалізацію 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 зазначив, що в даній квартирі проживає малолітня дитина - ОСОБА_10.

Згідно відповіді служби у справах дітей Уманської міської ради № 496 від 22 вересня 2016 року, дозвіл на реалізацію 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 не надано, оскільки відчуження частини нерухомого майна порушить права та інтереси малолітньої дитини - ОСОБА_10.

Дане дає підстави стверджувати, що при здійсненні державним виконавцем дій щодо можливості реалізації майна боржника, були зазначені відомості що не відповідають інформації, яка міститься в документах. Таким чином і відмова у наданні дозволу на реалізацію 2/3 частини спірної квартири не може бути прийнята як належна.

Суд першої інстанції в своєму рішення зазначив, що державний виконавець з моменту відкриття виконавчого провадження не направляв на адресу боржника ОСОБА_7 запити, вимоги, виклики з метою отримання інформації, у вигляді пояснень боржника, щодо місця знаходження транспортного засобу та для зясування обставин при яких він вибув з володіння боржника, та встановити осіб, в яких він перебуває в даний час.

Проте з даним погодитися не можливо, оскільки відділ ДВС надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, з якого чітко зазначено всі дії, що були вчиненні державним виконавцем, в тому числі запити до боржника та отримання письмових пояснень про місце перебування транспортного засобу та про можливість боржником погашення боргу за виконавчим листом.

Докази даних звернення та пояснень боржника були вже долучені до матеріалів справи при зверненні з апеляційною скаргою. Тому суд дані докази оцінює критично, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

22 січня 2018 року, керуючись п. 7 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», старший державний виконавець виніс постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 5184610. В даній постанові зазначено, що транспорт боржника, розшук якого здійснювався поліцією, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Іншого майна належного боржнику, що підлягає опису та арешту в рахунок погашення боргу, 6не виявлено.

Колегія суддів не може погодитися з законністю даної постанови, оскільки встановлено, що державний виконавець при вчиненні дій спрямованих на примусове виконання рішення суду допустив невідповідності фактичним обставинам та не провів розшук іншого рухомого майна боржника (кондиціонерів, холодильника, телевізора та іншої побутової техніки). Дані обставини дають підстави для висновку, що державний виконавець не здійснив всіх необхідних заходів для розшуку майна боржника та примусового стягнення заборгованості з божника на користь стягувача.

Тому постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасною, та такою, що постановлення не в у відповідності з нормами чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258-259, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року відхилити, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді Н.І.Гончар

ОСОБА_4

ОСОБА_2