Провадження № 2/522/5743/18
Справа № 522/4726/18
УХВАЛА

про забезпечення позову

16 квітня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі судді Бондар В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог до предмету спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання покупцем за договором купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника адвоката ОСОБА_6 21.03.2018 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог до предмету спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання покупцем за договором купівлі-продажу в якій позивач просить суд:

Визнати покупцем за Договором купівлі-продажу від 08.12.2017 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири під № 37, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок Онілової, 18, загальною площею 288, 8 кв. м., житловою площею 129,2 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого у реєстрі за № 1491 ОСОБА_1 (паспорт серії ЕТ 070577, виданий Совєтським РВ ГУМВС України в АР Крим 22.05.2007 року, ІПН: НОМЕР_1, адреса реєстрації: м. Одеса, пр.-т Шевченка, 7, кв. 11) та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру під № 37, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок Онілової, 18, загальною площею 288, 8 кв. м., житловою площею 129,2 кв.м.;

Стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1 004 200 (один мільйон чотири тисячі двісті) грн.. 00 коп.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я. позов залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви.

12.04.2018 року представником позивача ОСОБА_7 через канцелярію Приморського районного суду міста Одеси було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви та заяву про застосування заходів забезпечення позову, шляхом:

- накладення арешту на квартиру за адресою: м. Одеса, пров. Онілової,18, загальною площею 288,8 кв.м., житловою площею 129,2 кв.м. до винесення кінцевого рішення по справі;

- встановлення заборони будь-яким особам виселення ОСОБА_1 із квартири під № 37, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Онілової,18, загальною площею 288,8 кв.м., житловою площею 129,2 кв.м. до винесення по справі кінцевого рішення;

- встановлення заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, що направлені на обмеження у праві користування квартирою під № 37, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Онілової,18, загальною площею 288,8 кв.м., житловою площею 129,2 кв.м. ОСОБА_1 до винесення по справі кінцевого рішення.

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що заявлені до вжиття заходи забезпечення позову повязані з предметом спору в цій справі та заявленими позивачем вимогами. Також представник позивача зазначив, що у випадку відчуження майна відповідачем ОСОБА_4, буде неможливо виконати рішення по суті, якщо воно буде постановлено на користь позивача. У звязку з чим, представник позивача у заяві про забезпечення позову вважає доцільним вжиття заявлених заходів забезпечення позову та наполягає на їх застосуванні.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана представником позивача заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином підлягає невідкладному розгляду.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози не виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову та наявності спору, позивач зазначив про те, що згідно Договору оренди № 1/5 від 31.03.2016 року житлового приміщення квартири, загальною площею 288,8 кв.м., яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1, житловою площею 129,2 кв.м.; машиномісця № 4, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Онілової, 18 та машиномісця № 5 за адресою: м. Одеса, пров. Онілової, 18 строком дії 1092 дні, який був укладений між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_1 є орендарем спірного приміщення, зобовязання з виконання якого між сторонами й досі існує та не оскаржено у встановленому законом порядку. Обєкт оренди спірна квартира, який використовується Позивачем, було їй передано у стані «від забудовника» не придатному для використання за призначенням проживання. Позивач за власні кошти здійснила проведення ремонту на підтвердження чого до позовної заяви нею було додано Договори на виконання підрядних робіт. На момент укладення договору оренди та здійснення за власні кошти ремонтних робіт позивач вважала, що є єдиним користувачем орендованого приміщення - квартири під № 37, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок Онілової, 18, загальною площею 288, 8 кв. м., житловою площею 129,2 кв.м., проте, 16.03.2018 року на адресу орендованого приміщення зявився громадянин ОСОБА_8 Молдова ОСОБА_4, який представився, як новий власник зазначеного нерухомого майна, в результаті чого між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 виник конфлікт. Зважаючи на вказані обставини позивач вважає, що між відповідачами є змова щодо усунення ОСОБА_9 від використання орендованого на законних підставах приміщення шляхом продажу обєкта оренди та на даний час немає перешкод для відчуження ОСОБА_4 спірної квартири.

Окрему увагу Позивач звертає на те, що нею за власні кошти було проведено ремонтні роботи в приміщенні - квартири під № 37, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок Онілової, 18 , а також той факт, що відповідач ОСОБА_4 створює реальні перешкоди в користуванні вказаним майном, шляхом блокування вхідних та вихідних дверей, вчиняє моральний тиск шляхом залякування позивача і т.д.

На підставі викладеного, позивач звернулась до суду з відповідним позовом про визнання покупцем за договором купівлі-продажу, оскільки внаслідок такого порушення можуть значно постраждати майнові права позивача, у звязку з чим просить суд вжити заявлені заходи забезпечення позову.

Крім того, в обґрунтування саме необхідності вжиття заходів забезпечення позову представник позивача зазначив, що оскільки позовні вимоги до відповідача містять "матеріальну складову", подальше відчуження обєкта нерухомого майна третім особам зробить неможливим виконання рішення по суті, якщо воно буде постановлено на користь позивача, оскільки, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 20.03.2018 року № 117786671 з якої вбачається, що власником спірної квартири під № 37, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок Онілової, 18 з 08.12.2017 року є ОСОБА_4. Тому існує реальна загроза порушення прав позивача у випадку постановлення судом рішення на його користь.

Виходячи із повязаності заходів забезпечення позову з його предметом, а саме те, що предметом позову є вимога про визнання покупцем за договором купівлі-продажу, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, з урахуванням того, що в матеріалах справи наявні докази того що нерухоме майно належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, а також оскільки в суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд вважає за можливим забезпечити позов шляхом накладення арешту.

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд звертає увагу відповідача, що забезпечення позову шляхом накладення арешту не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, співрозмірності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно стягнення грошових коштів; тому вказані вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у звязку з чим, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про застосування заходів забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню шляхом вжиття заходів забезпечення позову у вигляді:

- накладення арешту на квартиру за адресою: м. Одеса, пров. Онілової,18, загальною площею 288,8 кв.м., житловою площею 129,2 кв.м. до винесення кінцевого рішення по справі.

Щодо заявлених представником позивача вимог про забезпечення позову шляхом:

- встановлення заборони будь-яким особам виселення ОСОБА_1 із квартири під № 37, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Онілової,18, загальною площею 288,8 кв.м., житловою площею 129,2 кв.м. до винесення по справі кінцевого рішення;

- встановлення заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, що направлені на обмеження у праві користування квартирою під № 37, що розташована за адресою:

м. Одеса, пров. Онілової,18, загальною площею 288,8 кв.м., житловою площею 129,2 кв.м. ОСОБА_1 до винесення по справі кінцевого рішення, суд, з урахуванням вищевикладених обставин та встановлених підстав для забезпечення позову, вважає в цій частині не обґрунтованими, оскільки встановлення таких заходів забезпечення позову не відповідають принципу співрозмірності та не повязані з предметом позову, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 154 ЦПК України суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

До заяви про застосування заходів забезпечення позову представником позивача додано завірену копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 на тринадцятій сторінці якого проставлено відмітку про зареєстроване місце проживання на території України, також надано докази (інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта) того, що майновий стан позивача у разі необхідності дасть змогу відшкодувати збитки відповідача у випадку їх виникнення від застосування заходів забезпечення позову.

Беручи до уваги викладені обставини на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов'язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.258-259,263-265, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі № 522/4726/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог до предмету спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання покупцем за договором купівлі-продажу, а саме:

накладення арешту на квартиру за адресою: м. Одеса, пров. Онілової,18, загальною площею 288,8 кв.м., житловою площею 129,2 кв.м. до винесення кінцевого рішення по справі.

В іншій частині заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвалу для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Відомості відповідно до ч. 1ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1, що мешкає за адресою: 65044,

АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Боржник: ОСОБА_4, що мешкає за адресою: 65045, АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Повний текст ухвали складено 13 квітня 2018 року.

Суддя Бондар В.Я.

16.04.2018