АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року суд апеляційної інстанції у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Музичко С.Г.
при секретаріПотапьонок К.В.,
учасники справи:

представник відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 заборгованості за кредитним договором № К2F4AK01390003 від 07.03.2007 року у розмірі 22 588, 32 доларів США, що за курсом НБУ 26,34 грн., станом на 17.11.2016 року, складає 594 976, 35 грн. /а.с.2-4/

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено, стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 заборгованість за кредитним договором № К2F4AK01390003 від 07.03.2007 року, у розмірі 22 588, 32 дол. США, що за курсом НБУ складає 594 976, 35 грн. Проведено розподіл судових витрат. /а.с.86-90/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

№ справи 753/2871/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2298/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
На підтвердження вимог викладених в апеляційній скарзі апелянт, з урахуванням доповнень до апеляційної скарги, посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, необґрунтовано не застосовано до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» строк позовної давності, про застосування якого було подано заяву. Вказував на те, що оскільки кредитним договором передбачено повернення кредиту сплатою щомісячних платежів, то порука діє протягом п'яти років щодо повернення кожного щомісячного платежу окремо. Зазначав, що за таких обставин, порука щодо місячних платежів за період з 26.03.2009 р. по 26.01.2012 р. у розмірі 21 185, 61 долар США вважається припиненою, оскільки щодо кожного із щомісячних платежів цей період минув, а переривання строку позовної давності не мало місця. Крім того, вказував, що задовольняючи позовні вимоги і стягуючи заборгованість, в тому числі солідарно з поручителя ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з наявності договору поруки № K2F4АЕ00000010 від 25.05.2007 р., яким забезпечено зобов'язання по Кредитному договору, в той час як позовні вимоги ґрунтуються на Кредитному договорі № K2F4АК01390003 від 07.03.2007 р., і в матеріалах справи договір поруки, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 на забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору № K2F4АК01390003 від 07.03.2007 р., відсутній.

ПАТ КБ «ПриватБанк» своїм правом, відповідно до ст. 360 ЦПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині вимог до ОСОБА_6 скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 07.03.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» /Банк/ та ОСОБА_8 /Позичальник/ укладено Кредитний договір №К2F4АК01390003. /а.с. 13-15/

Відповідно до п. 7.1. вказаного Кредитного договору, Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 07 березня 2007 року по 06 березня 2012 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 36 289,00 доларів США на наступні цілі: 26 418,00 доларів США для купівлі автомобіля, у розмірі 6,77 доларів США для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування та у розмірі 7 999,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, а також у розмірі 264, 18 доларів США для страхових винагород за надання фінансового інструменту, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,00% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту та 0,22% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2. даного Договору.

Позивач зобов'язання за Кредитним договором виконав повністю та надав ОСОБА_8 кредит у сумі 36 289 доларів США, за умови його повернення до 06 березня 2012 року та сплати обумовлених сторонами у вказаному договорі процентів, в свою чергу відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за наданим кредитом /тілом кредиту/ станом на 17.11.2016 року у розмірі 22 588, 32 дол. США, що еквівалентно 594 976, 35 грн. /а.с. 6-8/

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України про те, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається та ч. 1 ст. 554 ЦК України, про те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши, що позичальник ОСОБА_8 свої зобов'язання за Кредитним договором № K2F4АК01390003 від 07.03.2007 року належним чином не виконав, а також встановивши, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9, уклавши, кожен окремо, з ПАТ КБ «Приватбанк» договори поруки, як солідарні боржники, відповідають за належне виконання ОСОБА_8 зобов'язань за Кредитним договором № K2F4АК01390003 від 07.03.2007 року, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду повністю погодитися не може, з наступних підстав.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст.11 ЦК України.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед :кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Так, постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для солідарної відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за забов'язаннями ОСОБА_8 за Кредитним договором № K2F4АК01390003 від 07.03.2007 року, з огляду на те, що 25.05.2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк», а також того ж дня між ОСОБА_9 та ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено договори поруки, за якими вони поручились за належне виконання ОСОБА_8 забов'язань за Кредитним договором № K2F4АК01390003 від 07.03.2007 року.

Однак такі висновки суду першої інстанції протирічать матеріалам справи, оскільки предметом Договору поруки № K2F4АЕ00000010 від 25.05.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_9 є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним договором від 25.05.2007 року № K2F4АЕ00000010 /а.с. 16/; предметом Договору поруки № K2F4АЕ00000010 від 25.05.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним договором від 25.05.2007 року № K2F4АЕ00000010 /а.с. 17/

Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів укладення поруки між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання ОСОБА_8 забов'язань за Кредитним договором № K2F4АК01390003 від 07.03.2007 року, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Разом з тим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Разом з тим, ОСОБА_6 звернувшись з апеляційною скаргою, тобто за захистом порушених оскаржуваним рішенням її прав та законних інтересів, просить скасувати рішення суду в повному обсязі, у тому числі в частині вимог до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які до апеляційної скарги не приєдналися, тобто в частині, що не порушує її суб'єктивне право, а томуу відповідній частині вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть як такі, що не порушують оспорювані права ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги щодо застосування строку позовної давності до вимог за договором поруки, як самостійна підстава для оскарження рішення суду, не можуть бути оцінені колегією суддів, зважаючи на встановлення обставин недоведеності укладення договору поруки між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання ОСОБА_8 зобов'язань за Кредитним договором № K2F4АК01390003 від 07.03.2007 року.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості частини доводів апеляційної скарги, з огляду на, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року в частині вимог до ОСОБА_6 підлягає скасуванню з винесенням у відповідній частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають судові витрати у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції стягненню з позивача на користь ОСОБА_6 підлягає 3 272, 38 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, /скасування/-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року в частині вимог до ОСОБА_6 - скасувати.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Приватбанк» у задоволенні вимог до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» /, адреса місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50/ на користь ОСОБА_6 /ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1/ пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачену суму судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 272 /три тисячі двісті сімдесят дві/ гривні 38 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: