Справа № 1 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/7526/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

адвоката ОСОБА_3 представника позивача ОСОБА_4;

ОСОБА_5 представника Червоноградського міського центру зайнятості;

прокурора Панькевича Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Червоноградського міського центру зайнятості та Управління Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року Охота Ю.А. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю Червоноградського міського центру зайнятості, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 27 липня 2015 року у порядку Закону України «Про звернення громадян» він надіслав міському голові м. Червонограда звернення, яке 31 липня 2015 року перенаправлене у Червоноградський міський центр зайнятості для розгляду в межах, наданих повноважень. Проте, така заява у межах строків, передбачених Законом України «Про звернення громадян», не була розглянута, у звязку із чим він звернувся до суду із відповідним позовом.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року, яка набрала чинності, його позов було задоволено, визнано протиправною бездіяльність Червоноградського міського центру зайнятості щодо ненадання йому відповіді на його звернення від 27 липня 2015 року.

Посилаючись на те, що у зв'язку з порушенням відповідачем порядку розгляду його звернення, ним витрачені значні зусилля та час для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані, просив задовольнити позов (а.с. 1-2, 103, 125).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року, що оскаржується, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у звязку з його недоведеністю (т.1, а.с. 168-170).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди у звязку з неправомірними діями відповідача, які призвели до того, що він змушений захищати своє порушене право у судовому порядку, внаслідок чого затратив багато часу та зусиль на відновлення свого порушеного права (т.1, а.с. 187-190).

Справа судами розглядалася неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 березня 2017 року (якою оскаржуване рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року було залишено без змін) скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с. 65-67).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмову у задоволенні позовних вимог суд в оскаржуваному рішенні обґрунтував тим, що позивачем не доведений факт заподіяння йому моральних страждань протиправною бездіяльністю відповідача та не доведено причинного звязку між діями відповідача та спричиненням моральних страждань.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду не відповідають вище зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Законом України «Про звернення громадян» передбачено безумовне право особи на одержання відповіді на свою заяву (звернення) від будь-якого суб'єкта звернення незалежно від виду та форми власності, оскільки саме так державою гарантується забезпечення і утвердження прав, свобод та інтересів людини, закріплених Конституцією та чинним законодавством, що є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про звернення громадян» особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідь на його звернення була надана відповідачем несвоєчасно, внаслідок чого йому було завдано моральні страждання, які він оцінив у 2 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральних страждань через несвоєчасну відповідь відповідача на його заяву від 27 липня 2015 року, а також відсутній причинний зв'язок між діями відповідача та спричиненням моральних страждань, не надано доказів, у чому полягає моральна шкода, чим саме керувався позивач, визначаючи розмір такого відшкодування.

Проте з висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом установлено та стверджується матеріалами справи, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року визнано протиправною бездіяльність Червоноградського міського центру зайнятості щодо ненадання ОСОБА_4 відповіді на його звернення від 27 липня 2015 року. Вказана постанова набрала чинності 11 квітня 2016 року.

Тобто, факт незаконної бездіяльності державного органу підтверджений рішенням суду і не підлягає доведенню.

Наявність моральної шкоди позивач мотивував тим, що неправомірні дії відповідача призвели до того, що він був змушений захищати своє порушене право у судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення. Захист свого права вимагав від нього додаткових зусиль для організації свого часу, побуту, так як у зв'язку із необхідністю прийняття участі у судовому процесі для належного відстоювання своїх прав він повинен був декілька разів їхати до м. Львова, звертатись за правовою допомогою. Усі ці обставини призвели до виникнення у нього хвилювань та переживань, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що до стягнення на користь позивача слід присудити 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що з урахуванням всіх обставин справи відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_4 1 000 (одну тисячу) грн. на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді: