Справа № 486/170/18
Провадження № 2/486/253/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Франчук О. Д.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ,

за участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

19.02.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.08.2005 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримують з червня 2017 року. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає, дочка знаходяться на її утриманні. Просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. на місяць та додаткові витрати в сумі 500 грн. щомісяця, до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги та пояснила, що її коштів на утримання дитини, яка потребує допомоги репетитора, витрат на ліки та вітаміни, придбання одягу і солодощів, не вистачає. Просила про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 1500 грн., проте заперечив проти стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та її лікування. Пояснив, що перебуває на обліку в центрі зайнятості, як безробітний, а тому не в змозі сплачувати 2000 грн. кожного місяця. Але зазначив, що коли матиме можливість, буде надавати додаткову допомогу добровільно.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.

Під час судового розгляду справи будь-яких заяв та клопотань від учасників процесу не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.03.2018 року, було відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового засідання в порядку спрощеного провадження.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувались.

ІV.Фактичні обставини встановлені судом та змін спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 12.08.2005 року (а.с. 5).

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Під час судового слідства позивачка долучила до матеріалів справи копії довідок дитячої поліклініки на підтвердження погіршення стану здоровя дитини у березні та квітні 2018 року, товарний чек про придбання ліків та квитанції про перерахування коштів у січні та лютому 2018 року на користь управління молоді та спорту Южноукраїнської міської ради (призначення платежу малювання).

Відповідач ОСОБА_3 надав довідку №02-25/346 від 21.03.2018 року, з якої вбачається, що він перебуває на обліку в Южноукраїнському міському центрі зайнятості, як безробітний, з 13 березня 2018 року.

V. Оцінка суду.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Частинами другою та третьою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України).

Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачкою зобов'язаний нести витрати по утриманню дочки та забезпечувати прожитковий мінімум для дитини.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

На підставі ч. 2 ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сторонами визнано, що їх неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 18.02.2018 року і до її повноліття.

Що стосується вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, в її задоволенні належить відмовити виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Під час розгляду цивільної справи №6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017р., згідно з якою розяснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За ч.2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо стягнення коштів на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Після дослідження представлених доказів у справі, на переконання суду, вимога позивачки про стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та її лікування, залишилась недоведеною, оскільки витрати про які йдеться в мотивах позову не можуть вважатись додатковими. Наявність довідок про звернення до лікаря дитячої поліклініки та придбання ліків не є наслідком тяжкої або іншої хвороби, а є наслідком загального розвитку дитини. Відвідування гуртка з малювання, що підтверджується квитанціями про сплату коштів за малювання, не свідчить про наявність особливих здібностей дитини, а є добровільним волевиявленням одного з батьків.

Тому позов ОСОБА_2 частині стягнення додаткових витрат, належить залишити без задоволення.

Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно п.1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позивачку при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3) ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, зареєстрованої та проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., починаючи з 19 лютого 2018 року і до повноліття дочки.

Допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

В задоволенні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та на її лікування у розмірі 500 грн. щомісячно, відмовити

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_7